ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2231/22 Справа № 403/12547/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов  І. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого – Пищиди М.М.
       суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
       за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
       В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/3181/147572/73, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 26 554 доларів США строком на 84 місяці, тобто до 16 квітня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,95%. 
       Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором. 
       Відповідач кредитні зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем станом на 23.07.2012 року у розмірі 88 276 доларів США, 35 центів, з яких 23 244, 39 доларів США – заборгованість по сумі, 8 903, 46 доларів США – заборгованість за простроченим відсоткам, 29 302, 52 доларів США – заборгованість по пені за тілом кредиту, 26 825, 98 доларів США – заборгованість по пені відсотках, що станом на 23.07.2012 року становить 705 592, 87 грн., де заборгованість по сумі в розмірі 185 792 гривні, 41 коп., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 71 165 гривень, 36 коп., заборгованість по пені та тілу кредиту у розмірі 234 215 гривень, 04 коп. заборгованості по пені на відсотки у розмірі 214 420 гривень, 06 коп. 
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 014/3181/147572/73 від 16 квітня 2008 року у сумі 705 592,87 грн на свою користь. Вирішити питання стосовно судових витрат.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 014/3181/147572/73 від 16 квітня 2008 року у розмірі 705 592 гривні, 87 коп., яка складається із заборгованості по сумі в розмірі 185 792 гривні, 41 коп., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 71 165 гривень, 36 коп., заборгованість по пені та тілу кредиту у розмірі 234 215 гривень, 04 коп. заборгованості по пені на відсотки у розмірі 214 420 гривень, 06 коп.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судовий збір у розмірі 3 219 гривень, 00 коп.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.
       З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір для купівлі транспортного засобу. Згідно умов кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 26 554 доларів США строком на 84 місяці, тобто до 16 квітня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,95%.
       ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» умови договору виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому договором.
       Відповідач умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 23.07.2012 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 705 592, 87 грн., з яких заборгованість по сумі - 185 792 гривні, 41 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 71 165 гривень, 36 коп., заборгованість по пені та тілу кредиту - 234 215 гривень, 04 коп. заборгованості по пені на відсотки - 214 420 гривень, 06 коп.
       Згідно договору про відступлення права вимоги № 114/2-16 від 02.08.2019 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк», позивач відступив своє право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/3181/147572/73 від 16 квітня 2008 року новому кредитору ПАТ «Оксі Банк».
       02.08.2019 року між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором. 
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником не виконуються свої зобов`язання за укладеним договором щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом та інших нарахувань, тому відповідач має нести відповідальність.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
       Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Апелянт посилається на те, що в січні 2009 року співробітниками банку був вилучений предмет застави автомобіль, вказує, що він був реалізований позивачем в рахунок погашення заборгованості. Зазначає, що нарахування заборгованості без з`ясування зазначених обставин є неправомірним.
       Задля перевірки вказаних обставин, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року витребувано у позивача договір застави транспортного засобу №014/14536/3181/73 від 15 квітня 2008 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ; договір купівлі-продажу заставного майна - транспортного засобу (якщо він був реалізований); детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/3181/147572/73 від 16 квітня 2008 року, укладеного між Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , з зазначенням всіх складових заборгованості, вказавши розмір надходження грошових коштів в рахунок погашення заборгованості з зазначенням дати їх надходження.
       Позивачем зазначену ухвалу в повному обсязі не виконано, витребувані докази суду ані не направлено, ані представником позивача в судовому засіданні не надано.
       Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги, та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
       Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та відповідно, на умовах встановлених договором.
       Однак позивачем це зроблено не було, внаслідок чого колегія суддів дійшла до висновку про відсутність належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення позивача до суду, що виключає підстави вважати позовні вимоги банку до апелянта обґрунтованими.
       На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування рішення суду, з вищезазначених підстав.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 4828,5грн.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
       Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року – скасувати.
       У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості — відмовити.
       Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4828,5 гривень.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: