ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року 
м. Київ
справа №345/4007/17
адміністративне провадження № К/9901/46824/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Кравчук В.М., Єзеров А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 (судді - Обрізко І.М., Яворський І.О., Онишкевич Т.В.) 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У листопаді 2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати дії відповідача протиправними щодо відмови провести перерахунок пенсії позивачу з 09.08.2017 та врахувати суми заробітку за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 відповідно до довідки №82 від 06.07.2017, яка видана АО «Пурпетрубопроводстрой» з врахуванням сум районного коефіцієнту і північної надбавки;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 09.08.2017 та врахувати суми заробітку за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 відповідно до довідки №82 від 06.07.2017, яка видана АО «Пурпетрубопроводстрой» з врахуванням сум районного коефіцієнту і північної надбавки.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період 1987-2012 позивач працював в м.Губкінськ Ямало-Ненецького Автономного Округу - Район Крайньої Півночі та до його зарплати нараховували та виплачували північну надбавку та районний коефіцієнт.
Відповідно до протоколу №2838 від 28.09.2012 (а.с.12-16) позивачу призначено пенсію за віком із врахуванням роботи на Крайній Півночі. Позивачу зараховано до стажу загальний стаж роботи 39 років 3 місяці 20 днів в тому числі 25 років 15 днів - стаж роботи на Крайній Півночі та 2 роки 8 місяців 26 днів - стаж роботи у місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (а.с.17). При обрахунку пенсії до уваги було взято заробіток за 60 місяців, а саме з 01.11.1985 по 31.12.1990.
Із 13.05.2017, після досягнення 60-річного віку, позивач отримує пенсію за віком та йому проведено перерахунок пенсії, при цьому для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період тільки з 01.07.2000 без врахування районних коефіцієнтів та північної надбавки.
09.08.2017 позивач подав письмову заяву (а.с.9) до відповідача, у якій просив врахувати суми заробітку відповідно до довідки від 06.07.2017 №82 (а.с.19-32), яка видана АО «Пурпетрубопроводстрой» у якій відображено суми заробітку за період роботи у 1987-2013 роках в повному обсязі з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки.
Відповідач листом № 333/С-15 від 23.08.2017 (а.с.10) відмовив у проведенні перерахунку пенсії, оскільки заробітна плата осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, при обчисленні пенсії враховується наступним чином: 1) за період роботи в зазначених районах до 01.01.1992 з урахуванням районного коефіцієнту та північних надбавок; 2) за період роботи починаючи з 01.01.1992 без урахування цих виплат. Тому стаж набутий на території будь-якої з держав учасниць СНД та заробітна плата враховуються лише при призначенні пенсії. При вибутті цих осіб у райони де коефіцієнт до заробітної плати не установлено, пенсія обчислюється із виключенням із фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами.
Тому у відповідача відсутні підстави врахувати, під час проведення перерахунку пенсії позивачу, заробітну плату за період з 01.01.1992 із врахуванням районного коефіцієнту та північних надбавок.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся цим позовом до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2017 позов задоволено частково.
Визнано дії Калуського об`єднаного УПФУ Івано-Франківської області протиправними щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1     з 09.08.2017 та врахувати суми заробітку за період з 01.01.1992 по 31.12.1996та з 01.07.2000 відповідно до довідки № 82 від 06.07.2017, яка видана АО «Пурпетрубопроводстрой» з врахуванням сум районного коефіцієнту і північної надбавки.
Зобов`язано Калуське об`єднане УПФУ Івано-Франківської області    провести перерахунок та виплату пенсії     ОСОБА_1 з 09.08.2017 та врахувати суми заробітку за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 відповідно до довідки № 82 від 06.07.2017, яка видана АО «Пурпетрубопроводстрой» з врахуванням сум районного коефіцієнту і північної надбавки.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач безпідставно не врахував заробітну плату з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки, згідно довідки, яка видана АО «Пурпетрубопроводстрой» від 06.07.2017 №82 за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 (60 місяців до 01.07.2000) та з 01.07.2000 по 30.06.2012. Відповідно до п.3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Отже, в даній угоді немає жодних застережень та заборон включати надбавки до заробітної плати (районні коефіцієнти, північну надбавку).
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 апеляційну скаргу відповідача задоволено.
Скасовано постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2017 у справі № 345/4007/17 та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення до заробітної плати північної надбавки та районного коефіцієнта після 1991 року.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги позивач, посилається на те, що судом апеляційної інстанцій порушено норми матеріального права. Просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Відповідач посилається на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано чинне законодавство та міжнародні угоди у галузі пенсійного забезпечення, оскільки для обрахунку пенсії береться до уваги весь заробіток, на який нараховувались та сплачувались внески до Пенсійного фонду.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 5 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.
Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.
Відповідно до п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.
Відповідно до ст.3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).
Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. 
Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
Відповідно до ст. 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.
Верховний Суд вже розглядав справи, правовідносини в яких є подібними до правовідносин у справі, що розглядається. Зокрема у постанові від 30.05.2019 у справі №348/2974/14-а Верховний Суд дійшов наступних висновків:
«… частиною третьою статті 96 Закону  №1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76  та  78  цього Закону.
Крім того, колегія суддів зазначає, що ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, ні Законом України від 05.11.1991р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення в заробітну плату північної надбавки та районного коефіцієнту.
Посилання позивача на норми Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення є необґрунтованими, оскільки в даній Угоді регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення розміру заробітної плати для обчислення, перерахунку пенсії. ».
Подібних висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 07.06.2018 у справі №345/3172/17, від 26.09.2018 у справі №671/86/15-а, від 16.07.2019 у справі №348/1724/17, від 28.11.2019 у справі №348/400/17.
У справі яка розглядається, позивач звертався до відповідача із заявою від 09.08.2017 у якій просив врахувати суми заробітку за період роботи у 1987-2013 роках з врахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту, а відповідач відмовився врахувати під час перерахунку пенсії позивачу районний коефіцієнт та північну надбавку за час роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі почичаючи з 1992 року.
Враховуючи правове регулювання, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, і сформовану практику Верховного Суду, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для включення до заробітної плати позивача північної надбавки та районного коефіцієнта після 1991 року під час перерахунку пенсії, та прийняв обґрунтоване та законне рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
В.М. Кравчук 
А.А. Єзеров