Постанова
Іменем України
 
08 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 711/8283/19
провадження № 51-2077км22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                       ОСОБА_8,
суддів                                                ОСОБА_9, ОСОБА_10,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_11,
захисника                                     ОСОБА_12,
прокурора                                      ОСОБА_13,                         
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2022 року в кримінальному провадженні № 12019251010003880 за обвинуваченням 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ренні Одеської області, жителя АДРЕСА_1 ), раніше судимого, останнього разу 21 травня 2021 року за частинами 1, 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, частинами 1 і 3 ст. 357 КК України.
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.        За вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 
2022 року ОСОБА_1 засуджено за: ч. 2 ст. 121 КК України - на 8 років позбавлення волі; ч. 4 ст. 187 КК України - на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; ч. 1 ст. 357 КК України - на 3 роки обмеження волі; ч. 3 ст. 357 КК України - на 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_1 покарання - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Бородянського районного суду Київської області від 21 травня 2021 року більш суворим за цим вироком призначено ОСОБА_1 остаточне покарання - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
2.        Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 681 360,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
3.        Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2022 року зазначений вирок стосовно ОСОБА_1 залишено без змін. 
4.        Згідно з вироком  ОСОБА_1 засуджено за те, що він 12 липня 2019 року близько 20:00 під надуманим приводом шляхом вільного доступу проник у кв. АДРЕСА_2 та вчинив розбійний напад на раніше не знайому йому особу похилого віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкала у цій квартирі. Під час розбійного нападу 
ОСОБА_1 , застосовуючи до ОСОБА_3 насильство, небезпече для її життя та здоров`я, наніс їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які призвели до смерті потерпілої, а також заволодів майном останньої на загальну суму 653 144, 99 грн, що становить особливо великий розмір, зокрема: мобільним телефоном «Alkatel», ноутбуком «ASUS», жіночими прикрасами та годинниками, кількома пачками з-під цигарок «Прима» і «Ватра», грошовими коштами у сумі 11 000,00 євро, що на день вчинення злочину дорівнювало згідно з курсом Національного банку України 
320 100,00 грн, та 9 700,00 доларів США, що на день вчинення злочину дорівнювало згідно з курсом Національного банку України 250 260,00 грн. Також ОСОБА_1 , керуючись корисливим мотивом, викрав із квартири потерпілої належний їй офіційний документ - свідоцтво про право власності на кв.  
АДРЕСА_2 , та незаконно заволодів іншим важливим особистим документом, який належав останній, - пенсійним посвідченням 
№ НОМЕР_1 на її ім`я, після чого разом із викраденим майном, грошима і документами залишив місце вчинення кримінальних правопорушень. 
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
5.        У касаційній скарзі захисник ОСОБА_12, посилаючись на неповноту і однобічність судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення стосовно ОСОБА_1 змінити, визнавши його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, 
ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання з урахування визнання ним своєї винності. Не погоджується із засудженням ОСОБА_1 за частинами 1 і 3 ст. 357 КК України. Також просить відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого. Мотивує тим, що винуватість ОСОБА_1 у викраденні коштів потерпілої та свідоцтва про право власності на її квартиру не доведена поза розумним сумнівом, зазначені кошти і документи під час обшуку за місцем проживання засудженого не виявлені, водночас докази наявності у потерпілої такої значної суми коштів відсутні, відповідно не доведено розмір матеріальної шкоди, завданої останній. Крім того, не погоджується з розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню з засудженого, вважаючи його надмірним, а рішення суду в цій частині безпідставним, оскільки експертиза для визначення розміру такої шкоди не проводилася. 
 
Позиції учасників судового провадження
6.        Захисник ОСОБА_12 підтримав подану ним касаційну скаргу і просив її задовольнити.
7.    Прокурор просив відхилити касаційну скаргу захисника.
 
Мотиви Суду
8. Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.   
9.        За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
10.   Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу (ч. 2 ст. 438 КПК України).
11.   Таким чином, неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість скасування касаційним судом рішень попередніх інстанцій з цих підстав. 
12.   Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції під час провадженняза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12, доводи якої аналогічні доводам у його касаційній скарзі. 
13.   Так, обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації дій 
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України у касаційній скарзі не заперечуються. Не оспорювались вони і в апеляційних скаргах захисника та засудженого.
14.   Сам ОСОБА_1 , будучи допитаним під час розгляду справи судом першої інстанції визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень частково, від дачі детальних показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
15.   Відхиляючи доводи про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у викраденні значної суми коштів в іноземній валюті та документів про право власності на квартиру потерпілої ОСОБА_3 , апеляційний суд обґрунтовано послався на показання сина останньої - потерпілого ОСОБА_2 , який детально розповів про те, де саме потерпіла зберігала прикраси, кошти і документи на квартиру, та описав обстановку у ній після вчинення злочину, зазначивши, що не виявив речей, грошей і документів у тих місцях, де вони зазвичай знаходилися, а згодом упізнав частину цих речей серед тих, що були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 . При цьому потерпілий назвав конкретні суми заощаджень ОСОБА_3 та повідомив, що його мама була добре забезпечена матеріально і могла накопичувати кошти, оскільки мала гарну пенсію та отримувала грошову допомогу від брата, а заощадження у євро - це компенсація, яку сплатила Німеччина їй, її брату та матері.
16.   Як убачається з показань потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_5 , яка була близькою подругою потерпілої, сусідки останньої - свідка ОСОБА_6 , соціального працівника - ОСОБА_7 , яка допомагала ОСОБА_3 у побуті та бувала у неї вдома, раніше потерпіла працювала головним бухгалтером і отримувала пенсію у розмірі більше 10 000,00 грн на місяць, мала прикраси, два ноутбуки, могла накопичувати кошти. Свідок ОСОБА_7 під час пред`явлення їй для впізнання речей, вилучених у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , впевнено упізнала гаманець, прикраси та годинник, якими за життя користувалася потерпіла ОСОБА_3 .
17.   Згідно з даними протоколу обшуку від 29 липня 2019 року за місцем проживання засудженого в кв. АДРЕСА_3 виявлено і вилучено, в тому числі, кілька пачок з-під цигарок «Прима» і «Ватра», гаманець із штучної шкіри коричневого кольору, жіночі прикраси і годинники, ноутбук «ASUS», які належали ОСОБА_3 , а також пенсійне посвідчення на ім`я потерпілої.
18.   З огляду на ці та інші докази, досліджені та оцінені судами попередніх інстанцій з дотриманням вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суди дійшли обґрунтованих висновків про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
19.   Доводи сторони захисту про те, що під час обшуку за місцем проживання засудженого не було виявлено кошти в іноземній валюті та документи про право власності на квартиру потерпілої, не спростовують висновків судів про винуватість ОСОБА_1 у їх викраденні, оскільки з моменту вчинення злочинів 12 липня 2019 року до часу проведення обшуку 29 липня 2019 року останній міг будь-яким чином розпорядитися ними. До того ж, подальші дії засудженого щодо викрадених речей і документів не входять до предмета доказування його винуватості. Водночас немає підстав ставити під сумнів детальні та послідовні показання потерпілих і свідків, які узгоджуються між собою та є взаємодоповнюючими, а також підтверджуються даними протоколів огляду місця події, яким є квартира потерпілої, обшуку за місцем проживання засудженого, огляду вилучених під час обшуку речей, пред`явлення їх для впізнання потерпілому і свідку, даними висновків дактилоскопічних експертиз та іншими доказами у кримінальному провадженні.
20.   За таких обставин рішення місцевого суду про покладення на ОСОБА_1 обов`язку відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок вчинених ним злочинів, є обґрунтованим.
21.   Розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з засудженого, визначено судом з урахуванням моральних страждань потерпілого, який втратив свою матір, з дотриманням вимог закону щодо розумності та справедливості і вважати цей розмір надмірно завищеним підстав не вбачається. Не погоджується колегія суддів касаційного суду також і з доводами захисника в касаційній скарзі про те, що єдиним належним доказом розміру моральної шкоди є висновок судового експерта, оскільки кримінальний процесуальний закон такої вимоги не містить, водночас жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили і оцінюється у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
22.   Покарання ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65, 70 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, його особі та конкретним обставинам справи, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
23.   Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування чи зміни оскаржених судових рішень у цьому кримінальному провадженні, колегією суддів не встановлено. 
24.   Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок та ухвалу стосовно ОСОБА_1 слід залишити без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, колегія суддів 
ухвалила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2022 року стосовно ОСОБА_1 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_8                              ОСОБА_9                                   ОСОБА_10