ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 жовтня 2022 року 	м.Суми	

Справа №592/12421/20 
Номер провадження 22-ц/816/840/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДОМКОМ СУМИ»,
відповідачів – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  
розглянув у порядку письмового провадження в приміщенні Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2022 року, в складі судді Шияновської Т.В., 

                                                       в с т а н о в и в:  

05 листопада 2020 року ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. 
Свої вимоги мотивувало тим, що з 01 червня 2019 року ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» є виконавцем послуг з утримання, управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 . У період надання послуг відповідачем власниками нежитлового приміщення загальною площею 1014,40 кв.м по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 – з 03 червня 2019 року, та ОСОБА_2 – з 11 липня 2019 року, які фактично споживали надані послуги, однак не здійснювали оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим за період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2021 року виникла заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яку, уточнивши позов, просило стягнути:
- з ОСОБА_1 за період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року у розмірі 4169,18 грн, суму інфляційних втрат 532,85 грн, суму трьох процентів річних у розмірі 56,20 грн;
- з ОСОБА_2 за період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2021 року у розмірі 119420,22 грн, суму інфляційних втрат 8935,88 грн, суму трьох процентів річних у розмірі 3525,73 грн. Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2022 року позовні вимоги ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року у розмірі 4169,18 грн, суму інфляційних втрат 532,85 грн, суму трьох процентів річних у розмірі 56,20 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 1135 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2021 року у розмірі 119420,22 грн, суму інфляційних втрат 8935,88 грн, суму трьох процентів річних у розмірі 3525,73 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 1135 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині позову ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що за умовами договору № 4419 від 02 жовтня 2019 року, укладеного між ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» та ОСОБА_2 , по об`єкту – нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , позивачем надаються послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а тому ним не могли надаватися послуги відповідачу з гарячого водопостачання, водовідведення, поточного ремонту водопостачання. Також, послуги з постачання електричної енергії, поточного ремонту електропостачання, придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів, постачання природного газу, поточного ремонту газопостачання надавалися на договірній основі іншими уповноваженими організаціями. Позивач не міг надавати перелічені послуги, тому вважає безпідставним нарахування заборгованості за такі послуги.
Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у заяві про збільшення розміру позовних вимог розрахунок заборгованості за період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2021 року, починаючи з січня 2021 року, зроблено по тарифу 5,741 грн, замість визначеної у договорі №16/07/2019-1-У про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 16 липня 2019 року 4,657 грн. Позивачем не надано будь-яких доказів обґрунтованості збільшення тарифу. 
Доводить про безпідставність стягнення з нього заборгованості по процентах та суми інфляційних витрат у заявлених позивачем розмірах та порядку їх нарахування. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13,  ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що сторонами у договорі досягнуто згоди про зміну ціни на послуги у разі, коли протягом строку дії договору змінюються ставки податків і зборів, збільшення рівня заробітної плати, підвищення цін на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено укладення індивідуальних договорів з управління багатоквартирним будинком із споживачем, такий договір укладається один на весь будинок від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку, а копії такого договору надаються співвласникам будинку. 
Вважає, що мотиви апеляційної скарги про укладення відповідачем договорів про надання послуг КП «міськводоканал», ТОВ «ЕНЕРА», ПАТ «Сумиобленерго», АТ «ОРС «Сумигаз» не відносяться до предмета спору. Доводить, що послуги, які надаються позивачем не є тотожними та не дублюються, а скаржник плутає поняття «виконавець комунальної послуги» та «надавач житлової послуги», це два різні поняття, з яких випливають різні форми договірних правовідносин.  
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 по 11 липня 2019 року була власником нежитлового приміщення, загальною площею 1014,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с. 108).
Згідно договору дарування нежитлового приміщення від 11 липня 2019 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 12 липня 2019 року ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення, загальною площею 1246,7 кв.м (збільшена за рахунок демонтажу внутрішнього оздоблення), розташованого на першому та підвальних поверхах багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 122-123).
На підставі Договору № 797-У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради та ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» від 01 серпня 2018 року, ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» надав послуги з утримання житлових будинків, споруд і прибудинкових територій, житлово-комунальні послуги власникам та користувачам житлових та/або нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 червня 2019 року по 31 липня 2019 року (т.1, а.с. 39-45).
З 01 серпня 2019 року ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» надає послуги з утримання житлових будинків, споруд і прибудинкових територій, житлово-комунальні послуги власникам та користувачам житлових та/або нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі укладеного між ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , договору № 16/07/2019-1-У про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 16 липня 2019 (т.1,  а.с. 46-55).
Факт надання ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» житлово-комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території по АДРЕСА_1 , підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), актами надання послуг, актами приймання виконаних робіт, актами здачі-приймання виконаних робіт (т.1, а.с. 59 -107, 180-185, 203-205).
11 червня 2020 року на адресу ОСОБА_1 , як власника нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , направлено копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 16 липня 2019 року № 16/07/2019-1-У, рахунок на оплату №496 від 31 травня 2020 року та акт здачі-приймання робіт №504 від 31 травня 2020 року (т.1, а.с. 33-38).
Наказом ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» № 98 від 15 грудня 2020 року «Про зміну ціни на послугу з управління багатоквартирними будинками» з 01 січня 2021 ціна на вказану послугу по будинку АДРЕСА_1 розраховується за тарифом 5,741 грн за 1 кв.м. (т.1, а.с. 213, 215).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, за період з 01 червня 2019 року по 30 червеня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , існує заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 123589,4 грн (т. 1, а.с. 171).
Із долучених до позову розрахунків суми інфляційного збільшення та трьох процентів річних вбачається, що позивачем за період заборгованості з 01 червня 2019 року  по 27 липня 2021 нараховано суму інфляційного збільшення у розмірі 9468,73 грн та три проценти річних на суму заборгованості за період з 21 липня 2019 року до 27 липня 2021 року у розмірі 3581,93 грн (т.1, а.с. 171-179).
Враховуючи наведені обставини та те, що ОСОБА_2 не сплачував за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з період з період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2021 року, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за надані комунальні послуги за вказаний період у сумі 119420,22 грн, а також застосування відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України та стягнення інфляційних витрат і 3% річних від простроченої суми заборгованості. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. ст. 319 та 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
За ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або цього Кодексу.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця, а споживачі зобов`язані оплатити комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 , як власник нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , є споживачем комунальних послуг та повинен проводити їх оплату.
Не погоджуючись із наявністю заборгованості по оплаті комунальних послуг у спірний період, та з розрахунком заборгованості з січня 2021 року, зробленим по тарифу 5,741 грн замість тарифу 4,657 грн, відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів незаконності такого розрахунку. 
При цьому, на підтвердження зміни тарифу з січня 2021 року позивачем надано суду наказ ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» № 98 від 15 грудня 2020 року «Про зміну ціни на послугу з управління багатоквартирними будинками» у тому числі по будинку АДРЕСА_1 який розраховується за тарифом 5,741 грн за 1 кв.м (т.1, а.с. 213, 215).

Як встановлено судом першої інстанції, саме ТОВ «КК «ДОМКОМ СУМИ» в спірний період здійснювало обслуговування будинку АДРЕСА_1 , в якому відповідач є власником нежитлового приміщення площею 1246,7 кв.м. 
ОСОБА_2 не надано доказів надання йому таких послуг іншою обслуговуючою організацією, а його посилання на отримання послуг з електро-, газо-, водопостачання та водовідведення тощо за договорами укладеними з КП «Міськводоканал» СМР, ТОВ «ЕНЕРА Суми», ГРМ АТ «Сумигаз», не спростовують факту надання позивачем та отримання відповідачем послуг по технічному обслуговуванню та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливної каналізації, електропостачання, газопостачання.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_2 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2021 року, визначив розмір цієї заборгованості у сумі 119420,22 грн із нарахуванням інфляційних витрат та 3% річних у порядку ст. 625 ЦК України.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з оплати за надані комунальні послуги за період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2021 року та застосування передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування судового рішення в оскаржуваній частині під час апеляційного провадження.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині – без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   

                                                              п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2022 року в оскаржувані частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина