Постанова
Іменем України
              
16 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 758/6080/19
провадження № 61-8421св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
заявник - Нешинал Еар Сервісіс ( НАС Холдінг ) (National Air Services (NAS Holding )),
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited),
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited) на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року у складі судді Васильченка О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року у складі колегії суддів:                     Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
 
Короткий зміст вимог заявника
 
У травні 2019 року юридична особа, зареєстрована за законодавством Королівства Саудівська Аравія - Нешинал Еар Сервісіс ( НАС Холдінг ) (National Air Services ( NAS Holding )) (далі - Нешинал Еар Сервісіс ) звернулася до суду із клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року у справі за позовом National Air Services (NASHolding) до Creditrade LLP та Windrose Aviation Company Limited в частині боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited) (далі - ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів»), що зареєстроване у м. Києві. 
 
Клопотання мотивовано тим, що 07 травня 2009 року Нешинал Еар Сервісіс , Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) - юридична особа, зареєстрована за законодавством Англії та Уельсу, та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» уклали угоду.
 
У зв`язку з невиконанням зазначеної угоди Нешинал Еар Сервісіс у 
2014 році звернулося до Високого Суду Правосуддя (Англія та Уельс) з позовом до Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів», який був задоволений 24 серпня 2016 року. 
 
На підставі вказаного рішення в подальшому іноземним судом видавались Накази, до яких вносились зміни.
 
Посилаючись на те, що рішення суду ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» не виконане, стягувач Нешинал Еар Сервісіс звернувся до суду з даним клопотанням, в якому просив:
 
- визнати рішення Високого Суду Правосуддя (Відділення Королівської Лави, Комерційний суд) (Англія та Уельс) від 24 серпня 2016 року у справі № 2014 FOLIO 602 за позовом Нешинал Еар Сервісіс до Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів»; 
 
- визнати та надати дозвіл на примусове виконання зміненого наказу Високого Суду Правосуддя (Відділення Королівської Лави, Комерційний суд) (Англія та Уельс) від 27 вересня 2018 року у справі № 2014 FOLIO 602 за позовом Нешинал Еар Сервісіс до Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» про стягнення з ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» на користь Нешинал Еар Сервісіс : 1 071 621,37 доларів США заборгованості; 8 % річних від суми рішення за період з 24 серпня 2016 року до моменту виконання рішення; 150 000 фунтів стерлінгів за юридичні витрати, пов`язані з судовим розглядом справи № 2014 FOLIO 602;
 
- видати виконавчий лист про стягнення зазначених сум.
 
Короткий зміст судових рішень, ухвалених у справі
 
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року клопотання Нешинал Еар Сервісіс про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року задоволено. 
 
Визнано в Україні та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року в частині стягнення з ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» грошових сум, а саме: стягнення з ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» на користь Нешинал Еар Сервісіс 30 603 684,57 грн, як еквівалент 1 071 621,37 доларів CШA; 8 % річних від суми 1 071 621,37 доларів CШA за період з 24 серпня 2016 року до моменту виконання даного рішення; 5 711 520 грн, як еквівалент 150 000 фунтів стерлінгів, за юридичні витрати, пов`язані з судовим розглядом справи.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення іноземного суду набрало законної сили та підлягає виконанню на території України щодо боржника ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів». 
 
При цьому суд зазначив, що клопотання відповідає формі та  вимогам, передбаченим статтею 466 ЦПК України, тому підстави, які б перешкоджали задоволенню вказаного клопотання, відсутні. 
 
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» оскаржило її в апеляційному порядку.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року скасовано, 
а справу направлено до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду мотивована, зокрема, тим, що клопотання Нешинал Еар Сервісіс не було належним чином оформлене, а суд першої інстанції, прийнявши та задовольнивши його, вийшов за межі вимог, які стягувач поставив перед судом у цьому клопотанні.
 
Не погодившись з вказаною постановою апеляційного суду,  Нешинал Еар Сервісіс 28 квітня 2021 року оскаржило її в касаційному порядку.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Нешинал Еар Сервісіс на постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року, цивільна справа                        № 758/6080/19 витребувана із Подільського районного суду м. Києва.
 
Разом із тим, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року на підставі частини четвертої статті 466 ЦПК України клопотання Нешинал Еар Сервісіс   про визнаннята надання дозволу на примусове виконання рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року у справі за позовом National Air Services (NASHolding) до Creditrade LLP та Windrose Aviation Company Limited в частині боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited), залишено без розглядута повернуто заявникові. 
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що клопотання подано без дотримання вимог статей 466 та 472 ЦПК України.
 
Вказана ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржена, набрала законної сили та є чинною.
 
Отримавши 28 травня 2021 року цивільну справу № 758/6080/19 із Подільського районного суду м. Києва, ухвалою від 29 липня 2021 року Верховний Суд призначив її до розгляду.
 
Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанову суду касаційної інстанції мотивовано тим, що за наслідком розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень іноземного суду суд також постановляє ухвалу, яка за своєю суттю не є ухвалою суто з процесуальних питань, а є вирішенням спору по суті. Апеляційний суд наведеного не врахував та, у випадку наявності підстав для скасування ухвали районного суду, як судового рішення по суті спору, повинен був ухвалити судове рішення у відповідності до повноважень, наведених у пунктах 1-5 частини першої статті 374 ЦПК України. У даному випадку, апеляційний суд мав ухвалити своє рішення та вирішити питання, які, на його думку, були неправильно вирішені районним судом. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою клопотання Нешинал Еар Сервісіс залишено без розгляду та повернуто заявнику.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що до клопотання не додано засвідчену в установленому порядку копію рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання, тому його слід залишити без розгляду на підставі частини четвертої статті 466 ЦПК України. Крім того, суд вказав на те, що представник заявника Волковецький Д. С. діяв як представник, а не як адвокат на підставі відповідного договору.
 
Не погодившись з вказаною постановою апеляційного суду,  Нешинал Еар Сервісіс оскаржило її в касаційному порядку.
 
Постановою Верховного Суду від 17 травня 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року скасовано, справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанову суду касаційної інстанції мотивовано тим, що заявником було подано необхідні виконавчі документи до суду, а також у клопотанні було правильно вказано наказ, який підлягає примусовому виконанню, а саме змінений наказ у редакції від 27 вересня 2018 року, оскільки саме він і є остаточним у справі, на що суд апеляційної інстанції, залишаючи клопотання без розгляду, уваги не звернув. Крім цього, Волковецький Д. С. мав право подавати та підписувати клопотання про визнання та примусове виконання рішення іноземного суду.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотримання норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи та є обґрунтованими, а підстави для її скасування відсутні.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги
29 серпня 2022 року від ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на ухвалу Подільського районного суду                    м. Києва від 02 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року.
У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та повернути без розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішень іноземного суду.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначав неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Зокрема, заявник зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та прохальної частини клопотання Нешинал Еар Сервісіс , оскільки задовольнив вимоги, які не були заявлені стягувачем. 
 
Суд першої інстанції також не врахував, що наказ від 27 вересня 2018 року не є виконавчим документом, натомість остаточним документом, що підлягає примусовому виконанню, є змінений наказ від 21 серпня 2018 року зі змінами від 27 вересня 2018 року. 
 
Також заявник вказує, що апеляційний суд допустив одночасне існування двох взаємовиключних чинних судових рішень у одній справі, чим створив ситуацію правової невизначеності щодо наслідків розгляду даної справи. 
 
Зокрема, суд не врахував наявності ухвали Подільського районного суду                  м. Києва від 09 квітня 2021 року, якою клопотання Нешинал Еар Сервісіс   залишено без розгляду та повернуто заявникові. Вказана ухвала суду ніким в апеляційному порядку не оскаржена та є чинною.
 
Доводи інших учасників справи
 
Представник Нешинал Еар Сервісіс адвокат Волковецький Д. С. подав засобами поштового зв`язку відзив на касаційну скаргу ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів», в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
 
25 жовтня 2022 року від представника Нешинал Еар Сервісіс адвоката Волковецького Д. С. надійшли письмові пояснення, в яких останній підтримав вимоги відзиву.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою, витребувано матеріали цивільної справи та зупинено виконання і дію оскаржених судових рішень до закінчення касаційного провадження.
 
09 вересня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
24 серпня 2016 року Високий Суд Правосуддя (Англія та Уельс) виніс остаточне рішення у справі за позовом Нешинал Еар Сервісіс (  National Air Services ( NAS Holding )) до Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited), яким встановив відповідальність боржників перед стягувачем, не конкретизуючи розмір відшкодування, що підлягає сплаті на користь стягувача, а саме: «138. Загальний результат полягає в тому, що відповідачі не повинні сплачувати оренду за період з листопада 2012 року по січень 2013 року, але повинні сплатити оренду за період з лютого по квітень 2013 року в повному обсязі.»
Рішення Високого Суду Правосуддя (Англія та Уельс) від 24 серпня 
2016 року набрало законної сили.
12 травня 2017 року на підставі рішення від 24 серпня 2016 року Високий Суд Правосуддя (Англія та Уельс) постановив наказ, яким визначив розмір відшкодування, що підлягає сплаті компанією Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited) на користь Стягувача Нешинал Еар Сервісіс (    National Air Services ( NAS Holding )) та вказав, що:
«1. Рішення на користь Позивача на суму 1 071 621,37 доларів США;
2. Відповідачі зобов`язані сплатити відсотки від суми рішення за період з 24 серпня 2016 року до дати сплати у розмірі 8% річних відповідно до розділу 17 Закону «Про судові рішення» 1838 року. Станом на 12 травня 
2017 року загальна сума нарахованих відсотків становить 61 302,61 доларів США;
3. Відповідачі зобов`язані сплатити 80% витрат позивача на провадження, які за відсутності згоди підлягають детальній оцінці;
4. Відповідачі зобов`язані сплатити Позивачеві 150,000 фунтів стерлінгів у рахунок витрат відповідно до пункту 3 вище до 16:00 13 червня 2017 року; 
5. Жодного наказу про витрати щодо засідання 12 травня 2017 року».
На підставі наказу від 12 травня 2017 року Високий Суд Правосуддя (Англія та Уельс) постановив наказ від 21 серпня 2018 року. В наказі від 21 серпня 2018 року Високий Суд Правосуддя (Англія та Уельс) вирішив, що:
«Відповідачі зобов`язані (солідарно) сплатити позивачу суму в розмірі 1 071 621,37 доларів США та відсотки від суми рішення за період з 24 серпня 2016 року до дати сплати у розмірі 8% річних відповідно до розділу 
17 Закону «Про судові рішення» 1838 року.».
У матеріалах справи міститься наказ, який змінений на підставі пункту 4 наказу від 27 вересня 2018 році, в якому змінена назва позивача та в якому зазначено, що він видається на підставі наказу від 12 травня 2017 року і в кінці цього наказу стоїть дата від 21 серпня 2018 року. У цьому наказі міститься аналогічна резолютивна частина, що й у наказі від 21 серпня 
2018 року.
 
Відповідно до свідоцтва Високого Суду Правосуддя (Англія та Уельс) 
від 13 листопада 2018 року змінене рішення на виконання наказу 
від 21 серпня 2018 року, до якого було внесено зміни 27 вересня 2018 року, внесене на виконання затвердженого рішення, є остаточним, не підлягає оскарженню та підлягає примусовому виконанню за заявою Нешинал Еар Сервісіс .
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.  
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до преамбули Закону України «Про міжнародне приватне право»                   № 2709-IV (далі - Закон № 2709-IV)цей Закон встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.
Згідно пункту 10 частини першої статті 1 Закону № 2709-IV визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.
 
У відповідності до статті 81 Закону № 2709-IV в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. 
 
Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України (стаття 82 Закону № 2709-IV). 
 
Умови визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, визначені главою 1 Розділу IX ЦПК України.
 
Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
 
Згідно статті 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.
 
Статтею 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.
 
Відповідно до статті 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.
 
Згідно частини першої-третьої статті 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.
 
Суд за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такого клопотання, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
 
До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.
 
Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала (частина четверта статті 466 ЦПК України).
 
У справі, що переглядається, стягувач - юридична особа, зареєстрована за законодавством Королівства Саудівська Аравія, - Нешинал Еар Сервісіс (НАС Холдінг), у травні 2019 року звернувся до Подільського районного суду                  м. Києваз клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року у справі за позовом National Air Services (NASHolding) до Creditrade LLP та Windrose Aviation Company Limited в частині боржника ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited), в якому просив: 
 
-   визнати рішення Високого Суду Правосуддя (Відділення Королівської Лави, Комерційний суд) (Англія та Уельс) від 24 серпня 2016 року у справі № 2014 FOLIO 602 за позовом Нешинал Еар Сервісіс до Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів»; 
 
- визнати та надати дозвіл на примусове виконання зміненого наказу Високого Суду Правосуддя (Відділення Королівської Лави, Комерційний суд) (Англія та Уельс) від 27 вересня 2018 року у справі № 2014 FOLIO 602 за позовом Нешинал Еар Сервісіс до Кредітрейд ЕлЕлПі (Creditrade LLP) та ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» про стягнення з ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» на користь Нешинал Еар Сервісіс : 1 071 621,37 доларів США заборгованості; 8 % річних від суми рішення за період з 24 серпня 2016 року до моменту виконання рішення; 150 000 фунтів стерлінгів за юридичні витрати, пов`язані з судовим розглядом справи № 2014 FOLIO 602;
 
-   видати виконавчий лист про стягнення зазначених сум.
 
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року на підставі частини четвертої статті 466 ЦПК України клопотання Нешинал Еар Сервісіс   про визнаннята надання дозволу на примусове виконання рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року у справі за позовом National Air Services (NASHolding) до Creditrade LLP та Windrose Aviation Company Limited в частині боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited), залишено без розгляду та повернуто заявникові. 
 
Пунктом 8 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
 
При цьому частиною першою статті 17 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.
 
У відповідності до пункту 6 частини другої статті 43, частини першої статті 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
 
Правом на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду                          м. Києва від 09 квітня 2021 року учасники справи до цього часу не скористались, а відтак вказана ухвала набрала законної сили та є чинною.
 
Необхідно зазначити, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина друга статті 258 ЦПК України).
 
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.
 
Частиною першою статті 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
 
Пунктом 7 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
 
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Набрання судовим рішенням законної сили та його обов`язковість є невід`ємними складовими принципу остаточності судового рішення - res judicata, що, у свою чергу, є складовою частиною верховенства права

У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) остаточність судового рішення також зумовлена, зокрема, набранням ним законної сили, обов`язковістю до виконання, оскільки принцип остаточності судового рішення тісно пов`язаний із принципом правової певності. Так, ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» зазначив, що «...одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву». 
У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду  від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15-ц (провадження № 61-2146св18), від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11 (провадження №61-1537св21),  від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 (провадження № 61-1546св21) вказано, що ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду. 
 
У відповідності до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
 
Із матеріалів справи вбачається, що після винесення судом першої інстанції ухвали від 09 квітня 2021 року про залишення клопотання Нешинал Еар Сервісіс без розгляду вказана юридична особа (стягувач) повторно з клопотанням про визнаннята надання дозволу на примусове виконання рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року у справі за позовом National Air Services (NASHolding) до Creditrade LLP та Windrose Aviation Company Limited в частині боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited) до Подільського районного суду м. Києва не зверталась.
 
При цьому подальший (після винесення Подільським районним судом                          м. Києва ухвали від 09 квітня 2021 року) розгляд вказаного клопотання у судах апеляційної та касаційної інстанцій не можливо вважати повторним його розглядом по суті, оскільки у суді першої інстанції після залишення ним заяви/клопотання Нешинал Еар Сервісіс без розгляду зазначене клопотання предметом розгляду не було. 
ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» посилалось в апеляційному суді на наявність чинної ухвали Подільського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року про залишення без розгляду  клопотання Нешинал Еар Сервісіс   про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень іноземного суду та на необхідність дотримання судами принципу обов`язковості та остаточності судового рішення.
Апеляційний суд вказаного не врахував, не надав належної оцінки наявності нескасованої ухвали Подільського районного суду м. Києва від 09 квітня  2021 року про залишення без розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішень іноземного суду, яка є обов`язковою для виконання, та не з`ясував питання щодо правомірності та процесуальної можливості подальшого розгляду клопотання Нешинал Еар Сервіс по суті за наявності чинної ухвали суду від 09 квітня 2021 року, зазначеної вище.
Тим самим, за наявності двох чинних судових рішень, якими закінчено розгляд справи, створена ситуація правової невизначеності щодо наслідків розгляду даної справи, чим порушується один із основних аспектів верховенства права - принцип правової певності, що є неприпустимим. 
 
Одним з головних складових елементів у системі справедливого судочинства є доступ до процедури (Європейський суд з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»).
 
Порядок здійснення цивільного судочинства встановлено цивільним процесуальним кодексом (стаття 1 ЦПК України).
 
Пунктами 1, 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.
 
Пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України визначено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
 
Встановлено, що постанова Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року, якою ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції, стала фактично в подальшому підставою для винесення Подільським районним судом м. Києва ухвали від 09 квітня 2021 року про залишення без розгляду  клопотання Нешинал Еар Сервісіс   про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень Високого Суду Правосуддя Англії та Уельсу від 24 серпня 2016 року та від 27 вересня 2018 року.
 
Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року скасовано.
 
При таких обставинах, з метою уникнення ситуації, за якою є наявні два чинних судових рішення, якими закінчено розгляд справи, апеляційний суд,  керуючи ходом судового процесу, з огляду на принцип jura novit curia («суд знає закони») повинен був на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України  роз`яснити учасникам судового процесу їхні процесуальні права щодо можливості ініціювання перегляду ухвали Подільського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року в апеляційному порядку (за наявності для цього процесуальних підстав) або шляхом звернення до суду із заявою про перегляд ухвали Подільського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами, роз`яснивши наслідки вчинення або невчинення таких процесуальних дій.
 
При цьому, суд апеляційної інстанції повинен був ураховувати закріплений пунктом 2 частини третьої статті 2 ЦПК України принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та приймати до уваги, що, згідно частин першої, другої вказаної статті, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
З урахуванням зазначених порушень процесуального права, допущених судом апеляційної інстанції, постанова Київського апеляційного суду від                 17 серпня 2022 року не може вважатись законною і обґрунтованою, а тому у відповідності до положень статті 411 ЦПК України оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
При цьому слід ураховувати, що оскільки подані раніше стягувачем Нешинал Еар Сервісіс касаційні скарги не містили доводів щодо наявності у справі двох чинних судових рішень, якими закінчено розгляд справи, зазначене питання Верховним Судом при попередніх розглядах в силу приписів частини першої статті 400 ЦПК України не досліджувалося.
 
Щодо клопотання Нешинал Еар Сервіс (НАС Холдінг) про закриття провадження у справі
У вересні 2022 року від Нешинал Еар Сервіс (НАС Холдінг) до Верховного Суду надійшло клопотання про закриття касаційного провадження у справі.
Клопотання мотивовано тим, що касаційна скарга не містить належного зазначення  підстав касаційного оскарження.
ТОВ «Авіаційна Компанія «Роза Вітрів» оскаржує ухвалу суду першої інстанції та постановлену за наслідками її перегляду постанову суду апеляційної інстанції у справі за клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті (зокрема, ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку), є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Враховуючи, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог статей 389, 392 ЦПК України, зокрема, містить обґрунтовані посилання на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотання Нешинал Еар Сервіс ( НАС Холдінг )(National Air Services(NAS Holding)) про закриття провадження у справі відмовити.
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (Windrose Aviation Company Limited) задовольнити частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року скасувати, справу направитина новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов