ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 448/949/20
провадження № 51-302км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду
у складі:
головуючого                                               ОСОБА_2.,
суддів                                                           ОСОБА_3., ОСОБА_4., 
за участю:
секретаря судового засідання                 ОСОБА_5.
прокурора                                                    ОСОБА_6.,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020140530000083, за обвинуваченням
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ), раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК),
за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Органом досудового розслідування ОСОБА_1 обвинувачується у привласненні чужого майна, яке перебувало у її віданні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК.
Мостиський районний суд Львівської області ухвалою від 05 липня 2021 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрив на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 13 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021  року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що суд не перевірив доводів апеляційної скарги та належної оцінки їм не дав, зокрема не проаналізував доводу апеляційної скарги щодо неврахування строку ознайомлення з матеріалами провадження в порядку ст. 290 КПК відповідно до приписів ч. 5 ст. 219 КПК. Вказує, що апеляційний суд, не дослідивши правильність обчислення строків досудового розслідування, залишивши поза увагою дату початку стадії ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, необґрунтовано погодився з рішенням місцевого суду.
Не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що в цьому провадженні не були вчасно вчинені належні дії з метою своєчасного скерування обвинувального акта до суду.
Посилання суду апеляційної інстанції на рішення Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 712/6375/18 (провадження 
№ 51-1648ск19) вважає нерелевантним і таким, що стосується інших правовідносин.
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор підтримала подану касаційну скаргу, просила її задовольнити.
Інші учасники, належним чином повідомлені про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з`явились, клопотань про його відкладення не подавали.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів виходить із такого.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судове рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.
З огляду на завдання та загальні засади кримінального провадження, визначені
у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства. 
Апеляційне провадження є важливою гарантією досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження. Підтверджуючи законність судових рішень, ухвалених судами першої інстанції, вносячи в них зміни, а також скасовуючи незаконні судові рішення, суд апеляційної інстанції тим самим забезпечує охорону прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами статей 370, 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, де закон вимагає від суду проаналізувати доводи, викладені
в апеляційній скарзі, і дати на них мотивовані відповіді.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд указаних вимог закону належним чином не дотримався. З матеріалів провадження вбачається, що, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд не звернув належної уваги на доводи, викладені в  апеляційній скарзі, щодо вчасного скерування обвинувального акта до суду та не перевірив їх.
Апеляційний суд виходив з того, що 29  травня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру. 09 червня 2020 року видано доручення на відкриття матеріалів кримінального провадження і наступного дня складено протокол про надання представнику потерпілого доступу до матеріалів. 07 серпня 2020 року оформлено протокол надання підозрюваній ОСОБА_1 та захиснику ОСОБА_7. доступу до матеріалів в порядку ст. 290 КПК, останньому вручено копію обвинувального акта, а підозрюваній ОСОБА_1 копію обвинувального акта скеровано поштою. Врахувавши наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий та прокурор протягом двох місяців з дня оголошення ОСОБА_1 підозри не вжили необхідних заходів для вчасного скерування матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду до 29 липня 2020 року або продовження строку досудового розслідування, а тому відмовив прокурору в задоволенні апеляційної скарги.
Однак таке рішення апеляційного суду колегія суддів суду касаційної інстанції вважає необгрунтованим, зважаючи на таке. 
Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК передбачено, що досудове розслідування починається з  моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або  направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від  кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням
про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК із дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у  вчиненні злочину.
Водночас за змістом положень ч. 5 ст. 219 КПК (чинній на час вчинення процесуальних дій) строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з  матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в  порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
З матеріалів провадження вбачається, що, не погоджуючись із рішенням місцевого суду прокурор подав апеляційну скаргу, навів доводи своєї незгоди з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття кримінального провадження за п. 10 ч.  1 ст.  284 КПК, тобто у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.
В апеляційній скарзі прокурор стверджував, що проміжок часу з 09 червня до 10  серпня 2020 року не включається у строк досудового розслідування, оскільки з 09 червня 2020  року сторона захисту була повідомлена про завершення досудового розслідування, прибула до органу досудового розслідування, проте відмовилась від ознайомлення з  матеріалами, відкритими в порядку ст. 290 КПК. На обґрунтування цього прокурор до  апеляційної скарги долучив корінці про виклик сторони захисту для ознайомлення з  матеріалами досудового розслідування, повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, рапорти та ухвали слідчих суддів, постановлені за результатом розгляду клопотання слідчого про встановлення строку ознайомлення з  матеріалами досудового розслідування.
Поза увагою апеляційного суду залишилося те, що обставини, на які посилається прокурор, 03 серпня 2020 року були предметом дослідження слідчого судді в ході розгляду клопотання про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. За результатом розгляду було встановлено, що сторона захисту, будучи обізнаною про  відкриття їй 09 червня 2020 року матеріалів досудового розслідування в  порядку ст. 290 КПК, прибула на виклик до слідчого в цей день, однак відмовилася від  ознайомлення з  матеріалами досудового розслідування, надалі 12 червня та 13, 15, 24 липня не з`являлася до слідчого для ознайомлення з відкритими матеріалами, хоча була повідомлена про це, а 27 липня 2020 року до слідчого прибув захисник, який також не  ознайомився в цей день із відкритими матеріалами, а підозрювана не з`явилася, не  повідомила про причини своєї неявки. 
Відхиляючи доводи прокурора, апеляційний суд не спростував указаних вище доводів прокурора і не навів переконливих мотивів постановленого рішення. Належного обґрунтування того, чому суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги прокурора, оскаржене судове рішення не містить.
Враховуючи, що колегія суддів суду апеляційної інстанції не дала належної оцінки доводам і доказам, якими сторона захисту обґрунтовувала своєчасність звернення з  обвинувальним актом до суду, висновок суду апеляційної інстанції про те, що прокурором не було вчасно вчинено всіх необхідних дій з метою вчасного скерування матеріалів кримінального провадження та про правомірність закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, є  передчасним. 
Оскільки суд апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку належним чином не перевірив доводів прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвалу цього суду не можна вважати такою, що відповідає положенням статей 370, 419 КПК. 
На підставі викладеного вище колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.
Крім того, колегія суддів погоджується з думкою прокурора та вважає безпідставним посилання суду апеляційної інстанції на рішення Верховного Суду у справі № 712/6375/18 (провадження № 51-1648ск19), оскільки предметом розгляду у наведеному провадженні були правовідносини, відмінні від тих, що є предметом розгляду в цьому провадженні.
За таких обставин касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, зваживши на  долучені до апеляційної скарги документи, детально перевірити доводи, викладені в  апеляційній скарзі прокурора, та ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам закону. Під  час нового розгляду суд має зважати на висновки Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, в постановах від 28 вересня 2021 року у справі № 758/12538/20 (провадження № 51-3811км21), від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19 (провадження № 51-2890км19).
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021  року задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд у  суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2                                     ОСОБА_3                                ОСОБА_4