ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 жовтня 2022 року           справа №360/3119/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі  №360/3119/21 (головуючий І інстанції Захарова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

                                                              ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення позивачу в період часу з січня 2020 року по лютий 2021 року;
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату на користь позивача грошового забезпечення із включенням до його складу премії у розмірі 119,9%, в період часу з січня 2020 року по лютий 2021 року з урахуванням раніше виплачених коштів;
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату середнього заробітку на користь позивача за період часу з 27 лютого 2021 до моменту здійснення повного розрахунку, на підставі статті 116 та частини 1 статті 117 КЗпП України;
- стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у сумі 1200000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначила, що позивач наказом від 22.02.2021 її з 26.02.2021 звільнено з роботи через хворобу, за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
У грудні 2019 року позивачу сплачено грошове забезпечення (заробітна плата) у сумі 21016,95 грн. В період часу з 31.12.2019 по 09.01.2020 позивач перебувала на лікарняному. Вважає, що у січні 2020 року мала отримати грошове забезпечення (заробітну плату) в розмірі, що отримала на день хвороби, а саме 21016,95 грн.
Однак в січні 2020 року їй нараховано та сплачено грошове забезпечення у сумі 13640,09 грн, тобто відповідачем протиправно зменшено грошове забезпечення на 7376,86 грн.
В період часу з 30.01.2020 по 08.02.2020 позивач перебувала на лікарняному та в лютому 2020 року їй нараховано та сплачено грошове забезпечення у сумі 14639,64 грн
Відповідачем  протиправно невірно нараховано грошове забезпечення, яке відповідно до Наказу № 260 позивач мала отримати в розмірі, що отримала на день хвороби, однак оскільки в січні 2020 року розраховано з порушеннями норм чинного законодавства та мало становити 21016,95 грн, то і в лютому 2020 року позивач мала отримати 21016,95 грн.
В зв`язку з перебуванням в подальшому на лікарняних відповідач також протиправно зменшив розмір грошового забезпечення по лютий 2021 року.
Внаслідок протиправних дій відповідача щодо зменшення розміру премії, позивачу не було сплачено заробітну плату у сумі 104528,57 грн, що є заборгованістю із виплати заробітної плати.
Відповідач протиправно відмовився сплачувати заборгованість із заробітної плати, яка сформувалась в період часу з січня 2020 року по лютий 2021 року шляхом невірного розрахунку грошового забезпечення, яке повинно бути виплаченим виходячи з розміру грошового забезпечення на день хвороби та без зменшення відсотку премії.
Оскільки відповідач порушив строки розрахунку при звільненні він має нести відповідальність відповідно до статті 117 КЗпП України.
Протиправними діями відповідача завдано моральної шкоди.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Оскільки поточним місяцем, в якому захворіла позивач, є грудень 2019 року, тому відповідно до п.3 розділу ІІІ наказу №260 вона набула право на отримання грошового забезпечення в січні 2021 року у такому ж розмірі, який отримувала в грудні 2019 року.
Суд першої інстанції помилково пов`язав дискреційні повноваження керівника поліції щодо преміювання з встановленими нормативно-правовими актами соціальними гарантіями під час тимчасової непрацездатності, зокрема п.3 розділу ІІІ наказу №260.
Суд першої інстанції безпідставно відокремив від складу грошового забезпечення премію.
Відсутність в наказах на преміювання належного, встановленого Наказом №260, відсотку, не позбавляє позивача права на належне грошове забезпечення.
Оскільки відповідач у повному обсязі не здійснив розрахунок з позивачем при звільненні, у нього виник обов`язок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 з 07.08.2000 по 06.11.2015 проходила службу в ГУ МВС України в Луганській області, з 07.11.2015 по 26.02.2021 в Головному управління Національної поліції в Луганській області (арк.спр.26).
Наказом ГУНП в Луганській області від 22.02.2021 № 101 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу), з 26.02.2021 (арк. спр. 27).
У періоди: з 30.01.2020 по 08.02.2020, з 28.02.2020 по 04.03.2020, з 26.03.2020 по 16.05.2020, з 18.05.2020 по 03.06.2020, з 04.06.2020 по 11.06.2020, з 12.06.2020 по 27.07.2020, з 27.07.2020 по 21.08.2020, з 25.08.2020 по 10.09.2020, з 10.09.2020 по 12.01.2021, з 13.01.2021 по 22.01.2021, з 25.01.2021 по 01.02.2021, з 02.02.2021 по 11.02.2021 позивач перебувала на лікарняному (арк. спр. 39-50).
Наказом ГУНП в Луганській області від 21.12.2019 № 3348 «Про преміювання за грудень 2019 року» позивачу встановлено відсоток премії 119,90% (арк. спр. 148-152).
Наказом ГУНП в Луганській області від 27.01.2020 № 275 «Про преміювання за січень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 38,80% (арк. спр. 80-81).
Наказом ГУНП в Луганській області від 25.02.2020 № 642 «Про преміювання за лютий 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 49,40% (арк. спр. 82-83).
Наказом ГУНП в Луганській області від 24.03.2020 № 948 «Про преміювання за березень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 34,10% (арк. спр. 84-85).
Наказом ГУНП в Луганській області від 27.04.2020 № 1273 «Про преміювання за квітень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 39,10% (арк. спр. 86-87).
Наказом ГУНП в Луганській області від 25.05.2020 № 1493 «Про преміювання за травень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 39,10% (арк. спр. 88-89).
Наказом ГУНП в Луганській області від 22.06.2020 № 1798 «Про преміювання за червень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 38,10% (арк. спр. 90-91).
Наказом ГУНП в Луганській області від 24.07.2020 №2120 «Про преміювання за липень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 37,60% (арк.спр.92-93).
Наказом ГУНП в Луганській області від 22.08.2020 № 2379 «Про преміювання за серпень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 37,60% (арк. спр. 94-95).
Наказом ГУНП в Луганській області від 25.09.2020 № 2688 «Про преміювання за вересень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 37,60% (арк. спр. 96-97).
Наказом ГУНП в Луганській області від 26.10.2020 № 2908 «Про преміювання за жовтень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 37,60% (арк. спр. 98-99).
Наказом ГУНП в Луганській області від 24.11.2020 № 3138 «Про преміювання за листопад 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 37,60% (арк. спр. 100-101).
Наказом ГУНП в Луганській області від 21.12.2020 № 3337 «Про преміювання за грудень 2020 року» позивачу встановлено відсоток премії 37,20% (арк. спр. 102-103).
Наказом ГУНП в Луганській області від 26.01.2021 № 210 «Про преміювання за січень 2021 року» позивачу встановлено відсоток премії 37,20% (арк. спр. 104-105).
Наказом ГУНП в Луганській області від 25.02.2021 № 558 «Про преміювання за лютий січень 2021 року» позивачу встановлено відсоток премії 35,90% (арк. спр. 106-107).
Згідно з довідкою про доходи від 05.02.2021 № 119/111/22-2021, виданою ГУНП в Луганській області, розмір виплаченого грошового забезпечення позивача у грудні 2019 року становить 21016,95 грн: посадовий оклад 2500,00 грн, оклад за спеціальним званням 2000,00 грн, вислуга років (40%) 1800,00 грн, премія (119,9%) - 10952,87 грн, специфічні умови проходження служби (45%) 2835,00 грн, індексація - 929,08 грн (арк.спр.34).
Позивач вважаючи, що має право на отримання грошового забезпечення в розмірі на день початку хвороби, тобто за грудень 2019 року, та вказуючи на невірне нарахування та виплату грошового забезпечення починаючи з січня 2020 року внаслідок зменшення відсотку премії, звернулася до відповідача з рапортом від 17.02.2021 про виплату заборгованості з заробітної плати починаючи з січня 2020 року (арк. спр. 32).
Листом від 26.02.2021 № 327/111/22-2021 відповідач на рапорт позивача від 17.02.2021 повідомив про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення та виплати заборгованості (арк. спр. 36)
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що премія в складі грошового забезпечення  є змінною і не носить постійний характер. Отже, відповідач відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку №260 правильно нарахував та виплатив грошове забезпечення позивачу.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 № 580-VII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580).
Згідно статті 60 Закону №580 проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
На підставі частини першої статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Як визначено частиною другою статті 94 Закону №580 порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Кабінетом Міністрів від 11.11.2015 року прийнято постанову  №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - постанова №988).
Відповідно до пункту 2 постанови №988 порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.
На виконання Закону №580 та постанови №988 наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
Згідно пункту 1 постанови №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На підставі пункту 3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
1) посадовий оклад;
2) оклад за спеціальним званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
4) премії;
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Підпунктом 2 пункту 4 постанови №988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. (…)
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Рішення керівників органів поліції про преміювання оформлюється наказом, який видається до 25 числа кожного місяця, згідно із затвердженим положенням про преміювання та на підставі списків керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції. Рішення керівників органів поліції про преміювання заступників керівника органу поліції, керівників структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів здійснюється на підставі наказу (…)
Нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
Виплата премії проводиться щомісяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що премія входить до складу грошового забезпечення поліцейського, за своїм змістом є засобом заохочення, її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальні результати служби та вона виплачується у межах фонду оплати праці, тож розмір премії не є фіксованим, може змінюватися щомісяця і не є постійною величиною. При цьому визначення відсотку премії відноситься до виключної компетенції керівника органу поліції.
Наказом ГУНП в Луганській області від 21.02.2019 № 455 затверджено Положення про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - Положення) (арк. спр. 77-79).
Пунктом 3 Положення визначені показники преміювання.
Преміювання визначається за результатами служби за місяць за такими показниками: 
-неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, шо регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 
-професійність виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 
-виконання заходів, передбачених планами роботи Національної поліції України, відповідного територіального органу та підпорядкованому йому структурному підрозділі; 
-виконавська дисципліна (виконання доручень. Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівництва Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції України та відповідного територіального органу); 
-своєчасність та якість підготовки наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Національної поліції України; 
-виявлення причин та умов, що сприяють учиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, ужиття в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 
-уживання заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічної безпеки, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 
-службова дисципліна.
Як свідчать матеріали справи, відповідачем здійснювалось преміювання позивача щомісячно у відповідному відсотку згідно вищенаведених наказів про преміювання від 27.01.2020 № 275 38,80%, від 25.02.2020 № 642 49,40%, від 24.03.2020 № 948 34,10%, від 27.04.2020 № 1273 39,10%, від 25.05.2020 № 1493 39,10%, від 22.06.2020 № 1798 38,10%, від 24.07.2020 № 2120 37,60%, від 22.08.2020 № 2379 37,60%, від 25.09.2020 № 2688 37,60%, від 26.10.2020 № 2908 - 37,60%, від 24.11.2020 № 3138 37,60%, від 21.12.2020 № 3337 37,20%, від 26.01.2021 № 210 37,20%, від 25.02.2021 № 558 - 35,90%.
Згідно з довідкою управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області, б/н за період з 01.12.2019 по 28.02.2021 розмір фонду преміювання (поліцейських) ГУНП в Луганській області складав: грудень 2019 року -33163,62 грн, чисельність - 2832; січень 2020 року 15044,70 грн, чисельність - 2829; лютий 2020 року - 15281,36 грн, чисельність 2814; березень 2020 року - 14974,62 грн, чисельність 2845; квітень 2020 року - 15023,54 грн, чисельність 2813; травень 2020 року 15439,85 грн, чисельність 2795; червень 2020 року - 16704,53 грн, чисельність 2775; липень 2020 року - 17133,85 грн, чисельність - 2760; серпень 2020 року - 16712,65 грн, чисельність 2715; вересень 2020 року - 16952,59 грн, чисельність 2762; жовтень 2020 року 16593,95 грн, чисельність - 2747; листопад 2020 року 16619,79 грн, чисельність 2745; грудень 2020 року 19624,53 грн, чисельність 2760; січень 2021 року 16231,59 грн, чисельність 2737; у лютому 2021 року - 16299,11 грн, чисельність 2687 (арк. спр. 75).
Таким чином, відповідач здійснював преміювання поліцейських у спірному періоді в межах розміру фонду преміювання поліцейських ГУНП в Луганській області, позивачу також встановлювався відсотковий розмір премії відповідно до приписів постанови №988, Порядку №269 та Положення.
Оскільки повноваження керівника органу поліції щодо преміювання є дискреційними, тому суд позбавлений повноважень щодо надання оцінки правильності визначенню відсотка премії позивачу щомісячно, щодо наявності підстав для преміювання позивача тощо.
Оскільки відповідачем щомісячно приймалися накази про преміювання в частині встановлення відсотку премії поліцейським, зокрема, позивачу, що відповідає вимогам постанови №988, Порядку №260, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, визначаючи розмір відсотку премії позивача діяв у спосіб та в межах повноважень, встановлених нормативно-правовими актами.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що в зв`язку з тим, що премія в складі грошового забезпечення поліцейського є змінною величиною, тому розмір грошового забезпечення не є фіксованим та також може змінюватися щомісячно як в бік збільшення, так і в бік зменшення, в залежності від встановленого відсотку премії.  
Пункт  3 розділу ІІІ Порядку №260 в редакції, чинній до 21.08.2020 року, визначав, що  поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, що вони отримували на день хвороби, з розрахунку посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.
Тобто, вказаною  нормою закріплялася соціальна гарантія поліцейського під час тимчасової непрацездатності отримувати грошове забезпечення в розмірі, що вони отримували на день хвороби. При цьому зазначено, що в розрахунку такого грошового забезпечення обов`язково повинні враховуватися : посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія за поточний місяць.
Суд звертає увагу, що законодавець визначив премію за поточний місяць, а не за місяць, в якому настала хвороба поліцейського.
Такий висновок узгоджується з редакцією пункту  3 розділу ІІІ Порядку №260, яка набула чинності з 21.08.2020 року на підставі Наказу МВС України №539 від 17.07.2020 року «Про внесення  змін до наказу МВС України від 06 квітня 2016 року №260», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2020 року за №766/35049, відповідно до якої  поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, зберігається виплата грошового забезпечення з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.
Тобто, в обох редакціях визначена премія за поточний місяць, а не за місяць, в якому настала хвороба поліцейського і не в розмірі, який мав поліцейський  на день хвороби.
Як свідчать матеріали справи, відповідачем, відповідно до приписів п.12 розділу ІІ Порядку №260 проводилася виплата премії позивачу щомісячно за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення за період з січня 2020 року по лютий 2021 року.
Вищезазначене спростовує доводи апелянта, що з січня 2020 року по лютий 2021 року за нею повинно було зберігатися грошове забезпечення з включенням премії за грудень 2019 року в розмірі 119,9 відсотків, тобто в розмірі, який вона отримувала на день хвороби.
Відтак, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення позивачу з січня 2020 року по лютий 2021 року, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
В зв`язку з тим, що інші позовні вимоги є похідними від основної (про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення позивачу з січня 2020 року по лютий 2021 року), тому вони також задоволенню не підлягають.
Суд при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Позивачем -апелянтом  не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам апелянта, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                         
                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі  №360/3119/21 - залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі  №360/3119/21 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 17 жовтня 2022 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 17 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                        І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                  А.В. Гайдар

                                                                                                                           Е.Г. Казначеєв