ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/3708/22 пров. № А/857/14219/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,   

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя в 1-й інстанції – Гулик А.Г.,          
час ухвалення рішення – 11.05.2022 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не вказано,

                                                        в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся з позовом до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі – відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік; зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня у 2021 році у розмірі, встановленому ч. 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” № 3551-ХІІ від 22.10.1993. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі десяти  мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження у справі.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що спірні правовідносини вже вирішені судом та рішення набрало законної сили, а отже є підстави для закриття провадження.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни І групи, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 від 14.05.2020, перебуває на обліку у відповідача як отримувач допомоги до 5 травня.
До 5 травня позивачу за 2021 рік виплачена щорічна разова грошова допомога у розмірі 4421 грн., що спричинило звернення до відповідача з заявою про виплату щорічної разової грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.
Згідно з листом відповідача від 06.08.2021 № 260310-3211 у здійсненні вказаної виплати відмовлено.
Не погоджуючись з таким висновком відповідача, а також з нарахуванням та виплатою йому щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа є типовою, оскільки відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 за результатами розгляду зразкової справи у справі № 440/2722/20, а тому позивач має право на виплату щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2021 році у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання виплати позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році вже було предметом судового розгляду.
Відповідачем надано копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 року у справі № 380/17483/21, згідно якого позовні вимоги позивача задоволені повністю. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати у 2021 році позивачу разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік, виходячи з розміру десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згідно з положенням ст. 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Ст. 14 КАС України встановлює, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Перегляд судового рішення в адміністративній справі, його скасування можливе лише у порядку, визначеному КАС України.
Відповідно до ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
З огляду на те, що рішення у справі № 380/17483/21 набуло законної сили, колегія суддів зазначає про те, що переоцінка та перегляд цього рішення суперечитиме принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі № 638/643/17, від 18.04.2019 року у справі № 808/2291/16.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Понамарьов проти України» (заява № 3236/03, пункти 40-41), «Христов проти України» (заява № 24465/04, пункти 33-34) зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Тобто принцип юридичної визначеності в світлі Конвенції гарантує обмеження на безкінечний перегляд рішень, які вступили в силу, не лише правомочного суду, а й іншого владного органу, якщо таке рішення останнього переглядалося судом та визнано законним. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень та полягає у тому, що в разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути поставлено під сумнів.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі вказаного пункту є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
Апеляційний суд наголошує, що позовні вимоги, які заявлені позивачем у цій справі були предметом судового розгляду у справі № 380/17483/21, в якій прийнято відповідне судове рішення, що набрало законної сили, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Відповідно до ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст. 238 КАС України суд закриває провадження, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про закриття провадження.
Керуючись ст.ст. 238,308,310,315,319,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                      п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у справі № 380/3708/22 – скасувати, а провадження в справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 21 грудня 2022 року.