ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7189/22                                                      Головуючий у І інстанції - Баргаміна Н.М.,
                                                                                                                       Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Епель О.В., Карпушової О.В.,
за участю секретаря                                                            Євгейчук Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії, вчинені відповідачем щодо проведення виплати нарахованої йому пенсії, після її перерахунку з 01.03.2022, з обмеженням її максимального розміру на суму індексації та зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату йому нарахованої пенсії без обмежень її максимального розміру, включно з індексацією згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118, зберігаючи відсоткове значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у відкритті провадження відмовлено з підстав того, що даний спір є тотожним зі спором у справі №620/7797/21.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Апелянт наголошує, що цей спір пов`язаний з відмовою відповідача виплачувати йому індексацію пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 і не стосується виконання іншого судового рішення.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, при цьому, позивачем подано до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції послався на п.2 ч.1 ст.170 КАС України, вважаючи, що даний спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, який вже був розглянуто у справі №620/7797/21.
Проте, колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції  з огляду на наступне.
Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Тобто, необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
При цьому, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого порушеного (на його погляд) права, проаналізувати та викласти свій висновок в судовому рішенні.
Судом установлено, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо проведення виплати нарахованої йому пенсії після перерахунку з 01.03.2022, з обмеженням її максимального розміру на суму індексації та зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату нарахованої йому пенсії без обмеження її максимального розміру, включно з індексацією згідно постанови КМУ від 16.02.2022 №118, зберігаючи відсоткове значення розміру пенсії 90% від суми грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1   ст. 370 КАС України   судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч. 2   ст. 372 КАС України   судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями   ст. 382 КАС України   визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Крім того, приписами ч. 1   ст. 383 КАС України   передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Дійсно процесуальним   законом   встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
В той же час, матеріалами справи підтверджується, що позовні вимоги, заявлені позивачем у даній справі, спрямовані на захист порушених прав, не пов`язаних з виконанням судового рішення   № 620/7797/21.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій просив провести перерахунок та виплату йому пенсії з 01.03.2022 з урахуванням індексації відповідно до постанови КМУ №118 від 06.02.2022.
Відповідаючи на звернення позивача, відповідач листом від 14.09.2022 зазначив, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року у справі № 620/7797/21 було проведено перерахунок вашої пенсії з 01.04.2019 року в повному обсязі без обмеження максимальним розміром з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними на 05.03.2019, в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. 
Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 16.02.2022 року № 118 «Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», відповідно до якої проведений перерахунок пенсії з 01.03.2022 і пенсія вам буде виплачуватись на виконання рішення суду в розмірі 24  014, 16 грн (з урахуванням індексації 3  362, 03 грн).
Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що вже після виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі № 620/7797/21, пенсійним органом було проведено новий перерахунок, безпосередньо з яким і не погоджується позивач. 
Вищевикладеним підтверджується те, що позов у справі № 620/7189/22 спрямований не на виконання відповідачем рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі №620/7797/21, а стосується нових спірних правовідносин щодо перерахунку пенсії з 01.03.2022. 
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у відкритті провадження у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року - скасувати. 
Адміністративну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Епель

                                                                                                              О.В. Карпушова