Справа № 461/1695/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/889/22                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       21 вересня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Левченко Вікторії Ігорівни та представника Львівської митниці Держмитслужби України Сліпенка Сергія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника - адвоката Левченко Вікторії Ігорівни на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року, 

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та накладено на нього стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки "VOLVO XC70" VIN № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований на території Республіки Польща.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на користь Державної судової адміністрації України 496,20 грн судового збору.
Відповідно до постанови, 23.03.2022 о 18:25 год в пункт пропуску «Рава-Руська» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд в Україну», прибув транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » країна реєстрації Польща, VIN-код - НОМЕР_4 , в даному транспортному засобі в якості пасажира прямував з Польщі в Україну в приватну поїздку громадянин Польщі ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_5 . В ході проведення митного контролю зазначеної особи та внесення даних про неї в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України було встановлено що 16.08.2019 вiн ввіз на територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб марки "VOLVO XC70" VIN № НОМЕР_1 , д.н.з.  НОМЕР_2 , який зареєстрований на території Республіки Польща. Даний факт встановлено на підставі аналізу переміщень за даними "Перетин кордону даними засобом". Згідно з транспортним АСМО «Інспектор» та ЄAIC, зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства не поміщений. Станом на 23.03.2022 вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та в інший митний режим не помiщено. На момент перетину кордону, вiдповiдних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було. У відповідності до вимог ст. 192 Митного кодексу України, до найближчого митного органу про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження транспортного засобу, вказаний громадянин не звертався.
На постанову судді захисник - адвокат Левченко В.І. подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року скасувати дану постанову, звільнити ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки усім доказам та обставинам.
Зазначає, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не заперечує своєї провини та щиро розкаюється у несвоєчасному вивезенні автомобіля з території України.
Вказує про те, що автомобіль ввозився на територію України як службовий транспортний засіб, не для особистого користування, тому ні він ні компанія ASSENA SPOLKA Z ORGANICSZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA не мали на меті здійснити відчуження автомобіля та уникнути сплати обов`язкових митних платежів, що завдало б реальної шкоди державному бюджету України.
Звертає увагу на те, що неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу було зумовлене, у тому числі неодноразовою поломкою автомобіля та проблемами зі здоров`ям. Просить врахувати дані особи порушника, відсутність корислового мотиву, а також врахувати відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення й те, що вчинене правопорушення не заподіяло істотної шкоди суспільним інтересам та державі, вважати за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. 
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови представником було отримано лише 11.07.2022 на електронну пошту, відтак вважає, що такий пропущений з поважних причин.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини своєї неявки останній суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Однак, неявка особи у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. Окрім цього, захисник не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).
Заслухавши доповідача, думку захисника особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Левченко Вікторії Ігорівни, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, представника Львівської митниці Держмитслужби України Сліпенка С.В., який заперечив дану апеляційну скаргу та просив залишити без зміни постанову суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.
Так винуватість  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0404/20906/22 від 23.03.2022(а.с.2); копією паспорта  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) (а.с.6); копією контрольного талону(а.с.9); митною декларацією(а.с.11); роздруківкою з інформаційних систем, витягом з АСМО «Інспектор» (а.с.12);  поясненнями  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) від 23.03.2022 (а.с.13); доповідною запискою державного інспектора ВМО № 4 митного поста "Рава-Руська" Львівської митниці Дзень А.Д. від 23.03.2022(а.с.14-15). 
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Згідно зі ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Нормою ст. 108 МК України визначено, що строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.
Відповідно до ч. 7 ст. 380 МК України у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. 
Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 14 та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням фізичних осіб і видає сертифікати щодо форс-мажорних обставин.
Таким чином, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується матеріалами справи, одночасно жодних документів, що підтверджують дію обставин непереборної сили ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до митного органу подано не було.
Крім цього, як в суді першої інстанції, та і під час апеляційного розгляду обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 481 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено, як і не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу "VOLVO XC70" VIN № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Крім цього, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, оскільки підстави для звільнення особи що притягається до адміністративної відповідальності за малозначністю діяння відсутні.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.
Між тим апеляційним судом не встановлено обставин, які б значно знижували суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) правопорушення та свідчили про малозначність такого порушення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість рішення судді місцевого суду та відсутність підстав звільнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та закриття провадження у справі.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника в суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження, а тому не підлягають задоволенню, відтак постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) - адвокату Левченко Вікторії Ігорівні строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Левченко Вікторії Ігорівни - залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                         О.В. Маліновська-Микич