ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/2914/21	
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:
ОСОБА_1 – особисто та адвокат Калашнікова М.О.;
Рудніченко Дмитро Сергійович – особисто;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 1) фізичної особи ОСОБА_1 2) фізичної особи ОСОБА_2 3) фізичної особи ОСОБА_3 
на рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2022
по справі №916/2914/21
за позовом 1) фізичної особи ОСОБА_1 2) фізичної особи ОСОБА_2 3) фізичної особи ОСОБА_3 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е” 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Комунального підприємства “Житлово-комунальний сервіс “Північний” 
про визнання рішень недійсними

ВСТАНОВИВ
У вересні 2021 фізичні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е”, в якій просили суд визнати недійсними рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е”, які оформлені протоколом від 2017 року №2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення були прийняті установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку з питань, які не відносяться до компетенції установчих зборів відповідно до вимог закону, а також відповідачем не було повідомлено позивачів про скликання та проведення зборів, а також про прийняті рішення
Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що з матеріалів справи та пояснень сторін неможливо встановити точну дату і місяць проведення спірних зборів, водночас, приймаючи до уваги, що спірні рішення були прийняті у 2017 році та оформлені протоколом під номером “ 2”, суд, врахувавши дату проведення установчих зборів щодо створення ОСББ – 18.12.2016, дійшов висновку, що надані представником відповідача пояснення щодо помилковості зазначення у протоколі від 2017 року №2 відомостей про проведення “установчих” зборів, замість “загальних”, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Оскільки на спірних зборах було вирішено питання щодо передачі будинку з балансу колишнього балансоутримувача в управління ОСББ, на думку суду першої інстанції, таке рішення безпосередньо стосується питання управління багатоквартирним будинком, а тому судом не встановлено у спірних правовідносинах обставини щодо прийняття спірних рішень зборами співвласників багатоквартирного будинку з перевищенням повноважень.
Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем обов`язку з повідомлення позивачів-1,2 про проведення спірних зборів. Водночас, оскільки процедура передачі будинку в управління об`єднання після його створення передбачена законодавством України, а спірне рішення загальних зборів відповідача фактично спрямоване на забезпечення/урегулювання цього питання для можливості управління багатоквартирним будинком для його утримання, на переконання суду першої інстанції, позивачами не доведено, що їхні права та інтереси, на захист яких ними поданий позов у даній справі, потребують судового захисту з підстав їх порушення обраним ними способом. Як встановлено судом, процедура списання будинку після затвердження балансоутримувачем акту про списання багатоквартирного будинку з балансу вважається закінченою, а отже обраний позивачами спосіб захисту не впливає на процедуру списання будинку на користь ОСББ.
Також судом першої інстанції зауважено, що з протоколу від 2017 року № 2 вбачається, що позивач-3 був присутній на спірних зборах, приймав участь в голосуванні, а доводи останнього щодо можливої фальсифікації протоколу жодним доказом не підтверджуються, при цьому позивач-3 не заперечив, що підпис, який міститься в протоколі, проставлений ним.
За вищевикладених обставин у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову позивачам слід відмовити.
Не погодившись із даними рішенням позивачі звернулись з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просять рішення Господарського суду Одеської області від 05 липня 2022 року по справі № 916/2914/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення у справі, яким визнати недійсними рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом № 2 від 2017 року. 
Позивачі вважають оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягає у наступному.
Так, на переконання скаржників посилання судом першої інстанції на правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 08.02.2022 у справі №918/964/20, як на підставу відмови у задоволенні позову є помилковим, при цьому, допущене неправильне тлумачення та врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у вказаній постанові.
На переконання скаржників, як останні обґрунтовують посиланням на висновки викладені у постановах Верховного Суду, недотримання порядку повідомлення усіх співвласників про скликання загальних зборів, встановленого статтею 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», є порушенням їх прав на управління об`єднанням, а тому висновки суду першої інстанції про те, що права позивачів не порушуються та у зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог є помилковими.
Апелянти вважають, що порушення порядку скликання зборів є підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оскільки не дає можливості встановити факт отримання повідомлення та дату такого отримання та позбавляє співвласника реалізувати своє право на участь в управлінні об`єднанням.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою 1) фізичної особи ОСОБА_1 2) фізичної особи ОСОБА_2 3) фізичної особи ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2022 по справі №916/2914/21 та призначено справу до розгляду на 05.10.2022.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від Комунального підприємства “Житлово-комунальний сервіс “Північний” в якому останнє зазначає, що зміст апеляційної скарги дозволяє дійти висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позову у повному обсязі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 розгляд справи було відкладено на 09.11.2022.
Між тим, проведення вищенаведеного судового засідання 09.11.2022 було унеможливлене з огляду на направлення головуючого судді Аленіна О.Ю. та судді члена-колегії Філінюка І.Г., відповідно до наказу Голови Південно-західного апеляційного господарського суду №233-к від 26.10.2022, для участі у підготовці суддів апеляційних господарських суддів, яка проходила у період з 07.11.2022 по 11.11.2022.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання у справі №916/2914/21 відбудеться  07.12.2022 об 11:00.
Під час судового засідання від 07.12.2022 апелянти підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні. 
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, однак у власних заявах поданих до суду апеляційної інстанції просили розглянути справу за відсутності своїх представників. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, фізичні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками (співвласниками) квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , що підтверджується наявними у справі правовстановлюючими документами (а.с.22-24, т.1) та визнається відповідачем. 
18.12.2016 відбулись установчі збори співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7, т.1), на порядок денний яких були поставлені такі питання: 1) про обрання голови та секретаря зборів; 2) створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та затвердження його найменування; 3) затвердження Статуту ОСББ; 4) вибори голови правління та ревізійної комісії ОСББ; 5) надання повноважень представникам установчих зборів на здійснення державної реєстрації ОСББ. В матеріалах справи наявні докази щодо прийняття зборами лише одного з рішень, поставлених на порядок денний, а саме щодо доручення представнику Єфімову В.Є. підписати установчі документи ОСББ “Абсолют-Е” та здійснити усі необхідні дії, пов`язані з державною реєстрацією об`єднання. 
03.01.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців було проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е” (а.с.40-42, т.1), відповідно з цієї дати відповідач є створеним, а повноваження з його управління виконують створені ним згідно з законом та статутом органи управління.
01.10.2017 комісією, яка була утворена згідно з рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 №1956-VII у складі голови правління ОСББ “Абсолют-Е” та посадових осіб КП “ЖКС “Північний”, було підписано акт приймання-передачі багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що обліковується на балансі КП ЖКС “Північний” в управління (на баланс) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е” (а.с.177-179, т.1), згідно з яким вказаний багатоквартирний будинок був переданий з балансу третьої особи в управління (на баланс) відповідача. 20.01.2020 в додаток до акту від 01.10.2017 був складений акт, відповідно до якого КП ЖКС “Північний” передало, а відповідач прийняв один примірник технічного паспорту житлового будинку (а.с.180, т.1).
У 2017 році були проведені спірні загальні збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом №2 (а.с.101-122, т.1). 
Згідно з вищевказаним протоколом, на зборах прийняли участь 103 співвласники будинку із загальної кількості співвласників - 140 осіб, яким належать квартира та/або нежитлові приміщення, площею 2832,84 кв.м. із загальної площі будинку 4504,9 кв.м. На порядок денний вказаних зборів були поставлені такі питання: 1) про обрання голови та секретаря зборів; 2) прийняття будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , з балансу КП ЖКС “Північний” в управління ОСББ “Абсолют-Е”. 
За результатом голосування на зборах одноголосно присутніми були прийняті такі рішення: 1) обрати головою зборів ОСОБА_4 та секретаря зборів ОСОБА_5 ; 2) прийняти будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з балансу КП ЖКС “Північний” в управління ОСББ “Абсолют-Е”.
Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що оскаржуване рішення було прийнято установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку з питань, які не відносяться до компетенції установчих зборів відповідно до вимог закону та відповідачем не було повідомлено позивачів про скликання та проведення зборів, а також про прийняте рішення.
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні у повному обсязі. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.                              
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. 
Згідно зі ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено спеціальною нормою - Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Відповідно до статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
За ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори. 
Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників (ч. 3 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Статтею 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що скликання установчих зборів здійснюється ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень. 
Повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. Час і місце проведення обираються зручними для більшості можливих учасників зборів (ч. ч. 4, 5 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Водночас, нормою ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено лише способи повідомлення співвласників про проведення установчих зборів - або шляхом вручення безпосередньо співвласнику під розписку або шляхом надіслання поштового відправлення рекомендованим листом (два способи повідомлення), а нормами ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» встановлено саме порядок здійснення такого повідомлення (шляхом надсилання на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику у багатоквартирному будинку (аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 910/9672/20, від 02.12.2020 у справі № 916/86/20).                                         
Установчі збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників (ч. 6 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").                                        
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах.
Збори представників не можуть вирішувати питання, які стосуються майнових прав співвласників, погіршують умови використання майна або умови проживання. 
Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.
Згідно з ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів «за» або «проти», встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів «за» не набрало, рішення вважаються неприйнятими.
Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування («за» чи «проти»).
Порушення під час проведення загальних зборів можна поділити на безумовні, тобто ті, які мають наслідком безумовне визнання прийнятих на цих зборах рішень недійсними і ті, які хоч і допускаються, однак не завжди призводять до недійсності рішень загальних зборів. 
Отже, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. 
Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів є: відсутність більше половини загальної кількості усіх співвласників, які голосували за рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів. Водночас, відсутність доказів повідомлення співвласників про скликання загальних зборів не є підставою для визнання недійсними рішень таких зборів, якщо буде встановлено його присутність (його представника) на оспорюваних загальних зборах. 
Для визнання недійсними рішень загальних зборів необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів співвласників об`єднання.
Аналогічних висновків вийшов Верховний Суд у постановах від 23.02.2022 по справі № 914/807/20 та від 26.10.2022 по справі №916/1010/21.
Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.
Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що 03.01.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців було проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е” (а.с.40-42, т.1), відповідно з цієї дати відповідач є створеним, а повноваження з його управління виконують створені ним згідно з законом та статутом органи управління.
Пунктом 2.2 Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, які затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 № 13, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.04.2009 за № 377/16393 (Правил), які були чинними на момент прийняття оскаржуваного рішення, визначено, що при передачі об`єкта в управління попередній балансоутримувач чи особа, що здійснювала управління будинком, надає замовнику, а замовник передає особі, що буде здійснювати управління будинком, оригінали або належним чином завірені копії документів (у разі зберігання оригіналів документів у місцевих архівах): щодо технічного стану об`єкта, у тому числі: проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об`єкта; акт технічного стану об`єкта на момент приймання - передачі; схеми внутрішньобудинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); паспорти котельного господарства, котлові книги; паспорти ліфтового господарства; кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту; акти технічного огляду; журнали заявок мешканців об`єкта; протоколи виміру опору ізоляції електромереж; протоколи огляду системи вентиляції; щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом; обліку мешканців об`єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об`єкта, які у ньому не мешкають; правовідносин попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об`єкта; планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єкта.
За приписами частин вісімнадцятої, дев`ятнадцятої статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання відновлює її за власний рахунок.
Правовий аналіз положень частини вісімнадцятої статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" дозволяє дійти висновку про те, що передбачений зазначеною нормою обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від прийняття об`єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/6167/18 від 05.07.2019, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 917/1208/18 від 13.11.2019, № 921/753/16-г/11 від 11.06.2019.
Відтак, чинне законодавство не вимагає прийняття об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку будь-яких рішень щодо прийняття багатоквартирного будинку з балансу попереднього балансоутримувача в управління ОСББ.
Такі дії вчиняються попереднім балансоутримувачем на підставі частин вісімнадцятої, дев`ятнадцятої статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що 01.10.2017 комісією, яка була утворена згідно з рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 №1956-VII у складі голови правління ОСББ “Абсолют-Е” та посадових осіб КП “ЖКС “Північний”, було підписано акт приймання-передачі багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 6, що обліковується на балансі КП ЖКС “Північний” в управління (на баланс) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е” (а.с.177-179, т.1), згідно з яким вказаний багатоквартирний будинок був переданий з балансу третьої особи в управління (на баланс) відповідача. 
20.01.2020 в додаток до акту від 01.10.2017 був складений акт, відповідно до якого КП ЖКС “Північний” передало, а відповідач прийняв один примірник технічного паспорту житлового будинку (а.с.180, т.1).
Відтак, наразі попереднім балансоутримувачем на виконання вимог статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" було передано об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку документацію на будинок, а також передано багатоквартирний будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 6, що обліковується на балансі КП ЖКС “Північний” в управління (на баланс) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Абсолют-Е”.
Судова колегія зазначає, що звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.
Натомість, вирішуючи спір, судам належить з`ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.
Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).
Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Отже, з огляду на наведені положення законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.
Відтак на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.
Отже, відсутність права та охоронюваного законом інтересу у позивача або недоведеність факту його порушення є підставою для відмови у позові.
Так колегія суддів вважає, що оскільки процедура передачі будинку в управління об`єднання після його створення передбачена законодавством України, та жодних додаткових вимог, зокрема прийняття рішення ОСББ про передання будинку в управління ОСББ не вимагається, то позивачами не доведено, що їхні права та інтереси, на захист яких ними поданий позов у даній справі, потребують судового захисту з підстав їх порушення обраним ними способом. 
Судова колегія звертає увагу на те, що наразі процедура списання будинку після затвердження балансоутримувачем акту про списання багатоквартирного будинку з балансу є закінченою, а отже обраний позивачами спосіб захисту не впливає на процедуру списання будинку на користь ОСББ.
На переконання колегії суддів, задоволення заявлених позовних вимог про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ, з огляду на встановлені судом обставини, які свідчать про виконання попереднім балансоутримувачем своїх обов`язків щодо передачі об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку документації на будинок, не призведе до поновлення порушених прав та законних інтересів співвласників об`єднання (позивачів).
При цьому, з огляду на встановлені обставини справи, зокрема відсутність законодавчо визначеного обов`язку прийняття ОСББ рішення про передачу будинку від попереднього балансоутримувача в управління ОСББ, добровільне виконання попереднім балансоутримувачем обов`язку з передачі об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку документацію на будинок, судова колегія залишає поза увагою твердження позивачів з приводу того, що спірні рішення були прийняті установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку з питань, які не відносяться до компетенції установчих зборів відповідно до вимог закону, а також те, що відповідачем не було повідомлено позивачів про скликання та проведення зборів, а також про прийняті рішення, оскільки такі порушення, у даному випадку та за встановлених обставин, не можуть бути підставою для визнання оспорюваного рішення недійсним.
З огляду на наведе, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для зміни, скасування рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2022 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2022 по справі №916/2914/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2022.

Головуючий суддя                                                            Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Богатир К.В. 

Суддя                                                                                Філінюк І.Г.