21.12.22
22-ц/812/1005/22
Справа номер 490/2286/21 Головуючий суду першої інстанції – Гуденко О. А. 
Провадження номер 22-ц/812/1005/22 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О. В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Локтіонової О. В.,
суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О. А. в приміщенні суду в м. Миколаєві, повний текст якого складено 06 жовтня 2022 року, за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі – МТСБ України) подало до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувало наступним.
Позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення автомобіля «HYUNDAI» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 із автомобілем Wolkswagen номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , у зв`язку з чим транспортні засоби отримали пошкодження.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, які призвели до вищезазначеної ДТП.
Позивач зазначав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «HYUNDAI» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим постраждала особа звернулася до МТСБ України із заявою про відшкодування заподіяної майнової шкоди.
Позивач сплатив спричинену ОСОБА_1 шкоду у сумі 68 164,44 грн та витрати по встановленню розміру відшкодування у сумі 1196 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з  ОСОБА_1 сплачене відшкодування в сумі 68 164,44 грн, витрати по встановленню розміру відшкодування в сумі 1196 грн та судовий збір в сумі 2270 грн.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2022 року у задоволенні позову МТСБ України відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що на момент ДТП ОСОБА_1 був учасником бойових дій, а тому відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язку страхування транспортного засобу. У такому випадку норми даного закону покладають на позивача обов`язок сплати відшкодування, яке виникло в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Не погодившись з рішенням суду, МТСБ України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Обґрунтовуючи свою скаргу, позивач вказував, що ОСОБА_1 набув статуса учасника бойових дій лише 31 жовтня 2019 року, а тому на момент ДТП він мав обов`язок страхування транспортного засобу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 19 серпня 2019 року близько                     08.00 години у с. Кароліно – Бугаз Овідіопольського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai» номерний знак НОМЕР_1  під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , як наслідок транспортні засоби отримали пошкодження. 
Під час документування обставин ДТП працівниками поліції зазначено, що страховий поліс щодо автомобіля «Hyundai» номерний знак  НОМЕР_1  відсутній.
21 серпня 2019 року ОСОБА_2 подав до МТСБ України повідомлення про вищезазначене ДТП та заяву з проханням здійснити відшкодування заподіяної шкоди.
03 вересня 2019 року МТСБ України надало ТОВ «СОС Сервіс Україна» доручення на виконання робіт з проведення огляду транспортного засобу «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_2 з метою визначення розміру заподіяної шкоди.
09 вересня 2019 року було проведено огляд транспортного засобу, під час якого встановлені пошкодження автомобіля «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_2 .
Встановивши зазначене оцінювач провів ремонтну калькуляцію, за якою вартість ремонту склала 68 164,44 грн.
Вартість послуг ТОВ «СОС Сервіс Україна» склала 1196 грн, які були сплачені МТСБ України 21 жовтня 2019 року.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва                                  від 21 жовтня 2019 року за наслідками вищезазначеного ДТП ОСОБА_1  визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
24 грудня 2019 року МТСБ України складено довідку №1, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано особою, яка має право на відшкодування шкоди в сумі 68 164,44 грн, завданої внаслідок ДТП, яке сталося 19 серпня 2019 року.
04 лютого 2020 року МТСБ України сплатило на банківський рахунок ОСОБА_2 68 164,44 грн.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
При цьому, відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Тобто, в даному випадку, такою законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій, що в свою чергу, позбавляє МТСБУ права вимагати від учасника бойових дій відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, оскільки на учасника бойових дій не розповсюджується необхідність обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
З наданих ОСОБА_1 відомостей вбачається, що він у період з 07 листопада 2018 року по 08 квітня 2019 року, з 15 по 16 квітня 2019 року, з 30 квітня по 24 травня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та період здійснення зазначених заходів. 
У зв`язку з цим, 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій.
Відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення» статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям Збройних Сил України в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.
Рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Отже, відповідно до вказаних норм ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної події був учасником бойових дій, бо станом на 19 серпня 2019 року більш ніж 30 календарних днів перебував в районах проведення антитерористичної операції.
Отримання ним посвідчення учасника бойових дій 31 жовтня 2019 року не свідчить про те, що станом на час вчинення ДТП він не був учасником бойових дій.
Отриманню вказаного посвідчення передує процедура перевірки документів. Вказану процедуру відповідач пройшов, а отже видачею цього посвідчення було підтверджено, що він перебував у районах проведення антитерористичної операції понад 30 календарних днів, у тому числі до вчинення ДТП, про що свідчить досліджена судом довідка військового командування.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідивши наявні у справі докази, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову МТСБ України. У відповідача по справі, який був станом на день вчинення ДТП учасником бойових дій, відсутній обов`язок сплати позивачу регресного відшкодування.
За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий         О. В. Локтіонова

Судді         С. Ю. Колосовський

       О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 21 грудня 2022 року.