РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року 
м. Рівне

Справа № 2-4466/09
Провадження № 22-ц/4815/799/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді – Шимківа С.С.,
суддів: –  Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В., 

учасники справи: 
заявник – товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Форт",
боржник – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2021 року (постановлену у складі судді Панас О.В.) у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Форт" про заміну сторони виконавчого провадження,-

       в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ТзОВ «ФК Форт» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2009 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1609/05-072А(Н) від 16.09.2005 року. У подальшому, право вимоги за даним рішенням було відступлено на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал". 30.12.2020 року між ТзОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ" та ТзОВ "ФК ФОРТ" було укладено Договір відступлення прав вимоги та майнових прав №92-Ф, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 1609/05-072А(Н) від 16.09.2005 року перейшло до ТзОВ "ФК ФОРТ".
Просить замінити стягувача ТзОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ" на його правонаступника ТзОВ "ФК ФОРТ" у справі №2-4466/09 та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2021 року заяву  ТзОВ "ФК ФОРТ " задоволено.
Замінено у справі №2-4466/09 стягувача ТзОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ" на його правонаступника ТзОВ «ФК ФОРТ».
Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду,  ОСОБА_1  оскаржив її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що на момент подання заяви до суду ТзОВ «ФК «ФОРТ» не є учасником справи у розумінні стадій судового процесу, оскільки виконавче провадження не відкрите, тому відсутні підстави для задоволення вимоги про заміну стягувача. Також вважає, що перебування первісного стягувача на стадії ліквідації не є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2009 року у справі №2-4466/09, яке набрало законної сили, стягнуто з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором № 1609/05-072А(Н) від 16.09.2005 року у розмірі 411 010,52 грн., звернувши стягнення на заставне майно, а саме автомобіль "Volkswagen Touareg", 2005 року випуску, сірого кольору, заводський номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
На виконання вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист. Виконавче провадження №52081690 у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) закінчено без виконання.
04.06.2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ "НАДРА". 
14.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ ФК «Морган Кепітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТзОВ ФК «Морган Кепітал», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі № 1609/05-072А(Н) від 16.09.2005 року.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2021 року було замінено стягувана ПАТ "КБ "НАДРА" на його правонаступника ТзОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ".
30.12.2020 року між ТзОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ" та ТзОВ "ФК ФОРТ" укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав №92-Ф, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 1609/05- 072А(Н) від 16.09.2005 року перейшло до ТзОВ "ФК "ФОРТ".
Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 
Згідно частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були би обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. А у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
У своїй Постанові від 19.02.2020р. у справі за № 2-3897/10 Верховний Суд роз`яснив, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
ВС зауважив, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Крім того, у рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10 березня 1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».
За змістом ч. 1 ст. 431 ЦПК України зазначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа у справі №2-4466/09 до виконання, який був пропущений через перебування первісного кредитора (ПАТ КБ "Надра") на стадії ліквідації. У протилежному разі, це позбавить ТзОВ «ФК ФОРТ» можливості звернути рішення суду до виконання, що нівелює сутність правосуддя та призведе до порушення його фундаментального принципу – обов`язковість рішення суду.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
       Повний текст постанови виготовлений 16 вересня 2022 року.

Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.
Судді:                                                         Боймиструк С.В.
                Гордійчук С.О.