ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/3952/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
 за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року (суддя Златін С.В.) по справі №160/3952/21 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                            ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року по справі № 160/3952/21, яке набрало законної сили, було частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме: 
визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради при затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ;
зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ,    кадастровий номер: 1210100000:01:621:0082 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою, в порядку ст.383 КАС України, в якій просила:
- відповідно ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, в виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в частині зобов`язання прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:621:0082 з урахуванням висновків суду, яке набрало законної сили 02.07.2021 року у справі № 160/3952/21 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради.
Заява мотивована тим, що відповідач всупереч вказаному рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 не прийняв рішення за результатами розгляду клопотання щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ,    кадастровий номер: 1210100000:01:621:0082.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року заяву задоволено частково, а саме:
визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради стосовно не виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року по справі № 160/3952/21 в частині зобов`язання Дніпровську міську раду розглянути 
клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ,    кадастровий номер: 1210100000:01:621:0082 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;
зобов`язано Дніпровську міську раду вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року по справі № 160/3952/21.
За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, всупереч зобов`язальному рішенню суду, яке ухвалено на користь позивачки, станом на 13.06.2022 року не розглянув клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 1210100000:01:621:0082 та не прийняв відповідне рішення (ані про затвердження проекту землеустрою, ані про відмову у затвердженні проекту землеустрою).
Не погодившись з ухвалою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не було вчинено дій на виконання рішення суду. З цього приводу скаржник вказує на те, що задля виконання судового рішення було підготовлено проект рішення міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі клопотання ОСОБА_1 .. Але на сесії міської ради депутати не підтримали таке рішення, у зв`язку з чим вказаний проект рішення вважається відхиленим. З цих підстав, посилаючись на повноваження міської ради, процедури прийняття рішень, відповідач вважає, що ним в повному обсязі виконано рішення суду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить судове рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що судове рішення, яке набрало законної сили, в силу приписів ст..129-1 Конституції України, ст..13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.14, 370 КАС України, є обов`язковим для виконання.
При цьому, слід зазначити те, що для цілей застосування ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стадія виконання рішення суду є складовою доступу до правосуддя.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що право на доступ до суду було б ілюзорним, якби остаточне, зобов`язальне судове рішення залишалося без дієвим на шкоду одній зі сторін (справа «Ромашов проти України, рішення від 27.07.2004р.).     
Отже, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
У спірному випадку рішенням суду, яке набрало законної сили, зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ,    кадастровий номер: 1210100000:01:621:0082 та прийняти відповідне рішення.
Тобто, за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 Дніпровська міська рада, в силу рішення суду, була зобов`язана прийняти одне з альтернативних рішень: або про затвердження проекту землеустрою, або про відмову у затвердженні проекту землеустрою.
Оскільки жодного рішення відповідачем прийнято не було, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що станом на час розгляду справи відсутні підстави вважати, що міською радою було розглянуто клопотання позивачки про затвердження проекту землеустрою, так як з цього приводу не прийнято жодного рішення, а отже відсутні підстави і стверджувати про те, що відповідачем було виконано зобов`язальне рішення суду.
Заперечуючи вказані висновки суду першої інстанції, відповідач посилається на процедуру прийняття рішень міською радою та вказує на те, що оскільки підготовлений проект рішення про затвердження  проекту землеустрою не був підтриманий більшістю голосів депутатів, то таке рішення вважається не прийнятим.
Не ставляючи під сумнів повноваження депутатів міської ради та визначені процедури прийняття рішень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що до повноважень міської ради віднесено вирішення земельних питань. Наявність таких повноважень обумовлює обов`язок прийняття рішень щодо затвердження проектів землеустрою про відведення земельної ділянки, як однієї із стадій передання в користування (власність) земельних ділянок. У свою чергу, Земельним Кодексом України визначено, що за наслідками розгляду такого питання приймається одне із таких рішень: або про затвердження проекту землеустрою, або про відмову у затвердженні проекту землеустрою. При цьому, таких підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою, як недостатня кількість голосів депутатів, чинне законодавство не передбачає. У разі прийняття рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки уповноважений орган повинен зазначити законодавчо визначені підстави для такої відмови, задля дотримання такого принципу як юридична визначеність та зрозумілість акту індивідуальної дії для особи, відносно якої такий акт приймається, а також задля забезпечення права особи на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.
Оскільки у спірному випадку відповідачем не було прийнято жодного можливого рішення за наслідками розгляду клопотання позивачки про відведення земельної ділянки, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо допущеної відповідачем протиправної бездіяльності стосовно не виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021.
Отже, встановивши обставини, які стали підставою для постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, дослідивши аргументи відповідача, з якими останній пов`язує незаконність та необґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року  по справі №160/3952/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст..ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 21.07.2022
Повне судове рішення складено 22.07.2022
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк