Справа № 130/3706/21
Провадження № 22-ц/801/1187/2022
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

06 липня 2022 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В., 
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Верніка В.М., повний текст якого складено 20 травня 2022 року
в справі № 130/3706/21
за позовом ОСОБА_1 (позивач)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (відповідач)
про захист прав споживачів та стягнення шкоди, -

встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в міськрайонний суд з позовом до ТОВ «Енера Вінниця» про захист прав споживачів та стягнення шкоди, в обґрунтування якого посилався на те, що між ним та відповідачем був укладений договір про постачання електроенергії, пунктом 13.2 якого визначено час виконання умов і час набрання цим договором чинності. Разом з тим, відповідач вимоги п. 13.2 договору не виконав, та в порушення вимог п. 13.3 договору не поінформував його про зміну умов, зокрема п.13.2 договору, що стало підставою несплати ним рахунків за спожиту електроенергію.
Просив визнати порушенням відповідачем вимог п. 13.3, 13.4 договору від 01.01.2019 про постачання електроенергії, зобов`язання надати докази виконання вказаних пунктів договору згідно вимог п.13.9 правочину, а також стягнути на його користь з відповідача 500 000 грн шкоди. 
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
01 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався нормами права, що регулюють правовідносини, які виникають з договору розподілу електричної енергії, тоді як він вважає порушеними свої права як споживача згідно договору про постачання електричної енергії. Крім того, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність порушення відповідачем пунктів 13.2, 13.3, 13.4 Договору без урахування умов його пункту 13.1. Відтак шкоду йому заподіяно безпідставним стягненням заборгованості за договором, який не набрав чинності.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «Енера Вінниця» просить рішення суду залишити без змін як законне і обґрунтоване.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 20 червня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Пояснив, що в січні 2019 року між ним та відповідачем укладено письмовий договір про постачання електричної енергії споживачу, за умовами якого (п. 13.1) Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні.
У зв`язку з тим, що він заяву-приєднання не підписував і не подавав, Договір не набрав чинності, а тому він не здійснював оплату за електроенергію. 
В подальшому він дізнався з судового рішення, що договір вважається укладеним і без подання ним заяви-приєднання, а відтак вважає, що відповідач в порушення вимог пунктів 13.2, 13.3, 13.4 вищевказаного договору в односторонньому порядку змінив умови договору й не повідомив його про це, між ними не було укладено додаткової угоди тощо.
Представник ТОВ «Енера Вінниця» в судове засідання не з`явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив розглядати справу в їх відсутність.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2020, залишеним без змін апеляційним судом, задоволено позов ТОВ «Енера Вінниця» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 29 648 грн. 
Судовим наказом від 24.06.2021 з боржника - позивача ОСОБА_1 на користь стягувача - відповідача ТОВ «Енера Вінниця» стягнуто заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 17 048,88 грн та 227 грн судового збору.
Відповідно до п. 1.1 розділу 1 договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019, укладеного між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 , цей правочин є публічним договором приєднання, укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору. 
Умовами цього договору - п. 13.2, 13.3, 13.4 розділу 13 визначено, що у разі внесення постачальником, в установленому чинним законодавством порядку, змін до змісту типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, затвердженого регулятором, сторони погоджуються з такими змінами у цьому договорі; постачальник зобов`язаний поінформувати споживача про такі зміни не пізніше ніж за 20 днів до дати введення в дію цих змін. Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до дати їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати цей договір; постачальник зобов`язаний повідомити споживача у порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію цього договору, якщо споживач не приймає нові умови. Сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії; такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанцій відповідає не повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження протиправності діянь відповідача, які б заподіяли йому шкоду, причинного зв`язку між шкодою і такими діяннями тощо.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Предметом спору в цій справі є вимоги позивача щодо укладення і виконання умов Договору про постачання електричної енергії споживачу, заподіяння шкоди у зв`язку з неналежним виконанням умов договору.
Відповідні відносини регулюються статті 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами роздрібного ринку електроенергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі – Правила).
Відповідно до статті 714 ЦК України за постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Статтею 4 Законом України «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Правилами встановлено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. 
Згідно з п. 7 Правил договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Відповідно до пункту 3.1.1 Правил, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником.
Електропостачальники мають інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору про постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.
Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в установленому порядку про будь-яке збільшення ціни і про право споживачів припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.
Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником- пункт 3.1.7 Правил.
Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів, відповідно до пункту 3.1.9 Правил, не допускається.
Згідно з пунктом 3.2.13 Правил договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.
Таким чином, споживання електричної енергії можливо лише на підставі договорів з енергопостачальником.
Отже за змістом Правил договір про постачання електричної енергії може бути укладено з наступних способів: 1) шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника; 2) шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги; 3) фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії; 4) підписання заяви приєднання до умов договору про постачання електричної енергії.
Вимоги Правил кореспондуються із загальними вимогами актів цивільного законодавства у сфері договірного регулювання з особливостями, встановленими вищевказаними нормативно-правовими актами, що зумовлені специфікою договірних відносин в сфері енергетики.
Цивільний Кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Укладення договору про постачання електричної енергії є обов`язком постачальника електричної енергії і запропонований договір повинен відповідати типовому договору про постачання електричної енергії. 
Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон) послуги з постачання та розподілу електричної енергії віднесено до комунальних.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
При цьому суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг, якими в сфері надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії є енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом (частина 1 статті 6 Закону).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними ними.
Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператор систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби (пункт 1.1 Правил).
Постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку (п. 1.2.7 Правил).
Результатом же розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку.
Відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електрпостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи.
Отже постачання і розподіл електричної енергії є різними видами житлово-комунальних послуг, що надаються на підставі окремих договорів, укладених споживачем з їх виконавцями.
Натомість суд першої інстанції застосовував до спірних правовідносин як норми, що стосуються договору про постачання електричної енергії (стаття 714 ЦК України), Закон України «Про ринок електричної енергії», відповідні положення Правил роздрібного ринку електричної енергії, так і положення статті 901 ЦК України про договір про надання послуг, а також положення Правил, що стосуються договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема, щодо порядку укладення такого договору, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, тобто неправильно застосував норми матеріального права, оскільки вимоги позивача стосуються саме договору про постачання електричної енергії споживачу.
Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про визнання порушення відповідачем вимог пунктів 13.3, 13.4 договору від 01.01.2019 року, апеляційний суд зазначає таке.
Позивач вважає, що порушення зазначених пунктів договору полягає в неповідомленні Постачальником його як Споживача про те, що відповідний Договір набув чинності і його умови починають виконуватись не з дати подання Споживачем заяви-приєднання, яку він не подавав, а з часу фактичного споживання електричної енергії та часткової оплати виставлених рахунків, як це встановлено в Постанові Вінницького апеляційного суду від 03.03.2021 по справі № 130/893/20. 
Оскільки укладення договору постачання електроенергії споживачу відбулося способом, передбаченим актами цивільного законодавства – шляхом часткової оплати фактично спожитої електроенергії, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а зміна умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 в односторонньому порядку не відбулася, посилання позивача на невиконання відповідачем вимог пунктів 13.3, 13.4 Договору є помилковими. 
Відтак безпідставними є і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 000 грн, що нібито заподіяна йому безпідставним стягненням заборгованості за неукладеним договором. 
Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода дійсно може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Разом з тим, підстави стягнення і сума заборгованості за спожиту електричну енергію перевірялися судами при розгляді справи № 130/893/20, судові рішення в якій набрали законної сили. Як зазначалося вище, судом встановлено наявність між сторонами договірних відносин, а також порушення умов договору з боку споживача ОСОБА_1 , що і стало підставою для задоволення позову і стягнення заборгованості.
Наявність між сторонами договірних відносин виключає також застосування до них положень статті 1167 ЦК України крім випадків, передбачених законом.
Встановивши, що позивачем не доведено протиправність заявленої бездіяльності відповідача ТОВ «Енера Вінниця», а також причинного зв`язку між його винними діями та завданою позивачеві шкодою, суд першої інстанції дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.
Водночас, вирішуючи спір суд першої інстанції застосував ряд положень норм матеріального права, які регулюють правовідносини щодо розподілу (передачі) електричної енергії, тоді як між сторонами виник спір щодо постачання електричної енергії. 
Тому у відповідній частині рішення суду підлягає зміні.
Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права відповідно частин 1, 3 статті 376 ЦПК України є підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий                                                        І.М. Стадник 

Судді                                                                        В.В. Сопрун

                                                                       М.В. Матківська