ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 червня 2022 року           справа №200/10588/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/10588/21 (суддя в І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Донецькій області (далі - Управління), відповідно до якого просила:
- визнати дії відповідача неправомірними в частині не зарахування позивачу до вислуги років, вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07.04.2014 по 10.10.2016 - один місяць за три місяці служби в АТО;
- зобов`язати відповідача обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393) - із зарахуванням їй до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.04.2014 по 10.10.2016 - один місяць за три місяці служби в АТО;
- зобов`язати відповідача або уповноважений структурний підрозділ Національної поліції України, оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення (перерахунку) позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ - із зарахуванням їй до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.04.2014 року по 10.10.2016 року - один місяць за три місяці служби в АТО.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, при звільненні її зі служби з поліції та в розрахунок її вислуги років відповідачем не було включено до вислуги років час проходження служби, протягом якого вона приймала участь в антитерористичній операції та відповідачем не подано до пенсійного органу відповідні документи для призначення їй пенсії за вислугою років, що призвело до грубого порушення її прав на пенсійне забезпечення.
Позивач зазначила, що на її звернення до структурного підрозділу відповідача про призначення/перерахунок пенсії за вислугу років звільненого зі служби, який має право на пенсію згідно із п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, 21.05.2021 отримала лист №44зі/34/01- 2021 про відмову в оформленні та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років за п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку із відсутністю необхідної для цього календарної вислуги років.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що вислуга років на день звільнення з поліції позивача у календарному обчисленні склала 21 рік 02 місяці 23 дні, загальний трудовий стаж для призначення пенсії склав 27 років 10 місяців 13 днів.
Стосовно підготовки та направлення відповідних документів до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугою років у пільговому обчисленні відповідач зазначив, що відповідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу років 23 календарних роки і більше.
Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на те, що до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню Порядок № 393, якою позивачу на її думку для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту застосовується правовий акт, який має вищу юридичну силу.
При цьому відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пільговий розрахунок не застосовується при призначенні пенсії за вислугу років.
Відповідач наголосив, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням вищезазначених норм Закону, оскільки на момент звільнення календарна вислуга років позивача складала 21 років 02 місяців 23 днів.
Відповідач вважає, що вислуги 21 календарних років 02 місяців 23 днів служби в органах внутрішніх справ та поліції недостатньо для підготовки та направлення ГУНП в Донецькій області документів для призначення позивачу пенсії відповідно до п. «а» ст.12 Закону № 2262-ХІІ. 

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).
Відповідач, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, код ЄДРПОУ 40109058, місцезнаходження: пр-т Нахімова, буд. 86, м. Маріуполь, Донецька область, 87517 є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) (а.с.69).
Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 27.09.1993 та розрахунку вислуги років, ОСОБА_1 в період з 02.12.1997 по 06.11.2015 проходила службу в Органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 по 10.10.2016 в Національній поліції України (а.с. 71-72, 85).
Як видно з витягу з наказу по особовому складу від 06.10.2021 № 336 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 10 жовтня 2021 року за п. 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням). Загальний трудовий стаж для призначення пенсії на 10 жовтня 2016 року складає 27 років 10 місяців 13 днів, вислуга років в календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 23 дні, для виплати одноразової грошової допомоги та обчислення відсоткової надбавки за вислугу років 18 років 10 місяців 08 днів (а.с. 53-54).
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується рішенням про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 11 липня 2018 року № 5/І/V/28 та посвідченням серії НОМЕР_4 , виданого 11.0.2018 Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області (а.с.8-9).
10 травня 2021 року позивач звернулась до відповідача із запитом щодо перерахунку пенсії за вислугу років та призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» та зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії часу проходження служби з квітня 2014 року по 10.10.2016 участі в антитерористичній операції, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці (а.с. 47).
На звернення позивача про призначення/перерахунок пенсії за вислугу років звільненого зі служби, який має право на пенсію згідно із п. «а» ст. 12 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідач, листом №44зі/34/01- 2021 від 21.05.2021 відмовив позивачу у підготовці та направленні до пенсійного органу пакету документів для призначення пенсії у зв`язку з тим, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років з огляду на недостатню кількість календарної вислуги років (а.с.15-17).
Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.10.2016 № 2946/12/03-2016 ОСОБА_1 дійсно в період з 07.04.2014 по 06.11.2015, з 07.11.2015 по 10.10.2016 брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с.11).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначено положеннями Закону №2262-ХІІ.
Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Також, положення статті 17-1 цього Закону визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.
Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
З вказаної Постанови слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.
Таким чином, з аналізу викладених положень наведеного Порядку вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.
Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а дійшов до висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII.
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Також, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Суд зазначає про те, що право позивача на пенсію чи те, за наявності якого стажу вона має право на пенсію, не є спірним у даній справі як і питання чи була вже пенсія позивачу призначена.
Спірними питаннями у цій справі є те, чи мала бути врахована та зазначена у пільговому обчисленні - один місяць за три місяці служби, вислуга років за час участі позивача в АТО, у період з 07.04.2014 по 10.10.2016, під час оформлення відповідних документів (розрахунку), та чи було направлено відповідачем до органу пенсійного фонду відповідні документи для призначення (перерахунку) пенсії позивача з урахуванням спірної вислуги років у пільговому обчисленні.
Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі № 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі № 620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-ХІІ у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ.
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.
Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року № 135/13402 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
До компетенції відповідача не належить вирішення питання про наявність підстав (достатності стажу чи вислуги років, тощо) для призначення чи перерахунку пенсії позивачу.
Згідно з пунктом 12 вказаного Порядку, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством на відповідача покладено обов`язок підготувати і направити документи для призначення пенсії, який відповідачем належним чином не виконано, отже, відповідача має бути зобов`язано підготувати належні документи, з урахуванням вказаної вислуги років позивача у пільговому обчисленні та зобов`язано відповідача направити вказані документи на адресу відповідного органу Пенсійного фонду.
Відповідно до пп. а п. 3 вказаного Порядку до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Отже, законодавством чітко визначено, що таким категоріям осіб, як позивач, до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Проте, відповідно до розрахунку вислуги років на пенсію майора поліції ОСОБА_1 вислуга років, згідно з розрахунком на 10.10.2016, становить стаж служби в календарному обчисленні 18 років 10 місяців 08 днів, загальний трудовий стаж 09 років 00 місяців 05 днів, загальний трудовий стаж для призначення пенсії на 10.10.2016 становить 27 років 10 місяців 13 днів, час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) не зараховано (а.с. 71-72).
Відповідно до абзацу 1 п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Сторони не заперечують що відповідні документи (розрахунок стажу) було направлено відповідачем до органу Пенсійного фонду.
Проте, як було встановлено судом, під час підготовки відповідних документів щодо стажу позивача, який враховується для призначення пенсії позивача, які було направлено відповідачем органу Пенсійного фонду, відповідачем, протиправно, не було враховано у пільговому обчисленні вислугу років позивача за час участі у АТО - 2 роки 06 місяців 03 дні, а саме, період з 07.04.2014 по 10.10.2016.
Ураховуючи, що чинним законодавством на відповідача покладено обов`язок підготувати і направити документи для призначення пенсії, який відповідачем належним чином не виконано, з метою належного відновлення порушеного права позивача на врахування вказаної вислуги років, відповідач має оформити належним чином відповідні документи та зарахувати вказану вислугу років у пільговому обчисленні, а також направити ці документи до органів Пенсійного Фонду.
Згідно з п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних пояснень та доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про перебування позивачки на лікарняному, оскільки подібні доводи не зазначались відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції, зокрема, у відзиві на позов.
Так, згідно ч.4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З огляду на незазначення апелянтом обгрунтувань та доказів неможливості подання документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, апеляційний суд не приймає додану до апеляційної скарги довідку про перебування ОСОБА_2 на лікарняному.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 200/10588/21 - залишити без змін.
Повне судове рішення - 21 червня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук