ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/935/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №700/553/21 Категорія: 302030000 	Бесараб Н. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 серпня 2022 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
Судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Зінченко Ю.О.	

учасники справи:
позивач (скаржник) – СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., 
третя особа - ПП «СП «Калиновий край»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03.05.2022 (повний текст складено 09.05.2022, суддя в суді першої інстанції Бесараб Н.В.) у цивільній справі за позовом СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора – державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Лариси Василівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПП «СП «Калиновий край», про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), скасування рішення державного реєстратора та припинення іншого речового права,

в с т а н о в и в :

СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» звернулося у серпні 2021 року до суду з вказаним позовом, яким просило  визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) №449 від 16.03.2021, укладений між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3644 га, кадастровий №7122882800:02:001:0182; скасувати рішення державного реєстратора індексний №57111027 від 16.03.2021 про державну реєстрацію права користування вказаною земельною ділянкою за ОСОБА_2 ; визнати припиненим право користування спірною земельною ділянкою, зареєстроване за ОСОБА_2 , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 41007362 від 16.03.2021.
В обґрунтування вказано на те, що 01.07.2011 між ОСОБА_1 та СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» укладено договір оренди землі, згідно якого СТОВ прийняло у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3644 га, кадастровий №7122882800:02:001:0182, в адміністративних межах Дашуківської сільської ради Лисянського району. Договір оренди землі укладено строком на 10 років та він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему Лисянського району Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 №712288284002213.
Право оренди СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право: 20150065 від 18.04.2017).
Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 261621815 від 15.06.2021) позивачу стало відомо, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) №449 від 16.03.2021 на земельну ділянку, яка перебуває в оренді позивача. Даний договір укладено на строк 49 років, з 16.03.2021 до 16.03.2070.
На підставі рішення державного реєстратора державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, Звенигородського районного нотаріального округу Шалденко Л.В., індексний №57111027 від 16.03.2021 за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права користування вищевказаної земельної ділянки для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
Отже ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та зареєстрували відповідне право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в період дії договору оренди землі від 01.07.2011, укладеного зі СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА».
Цим було порушено вимоги ЗК України, ЦК України, ЗУ «Про оренду землі» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положення договору оренди землі від 01.07.2011, а також права СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» на користування орендованим майном.
Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03.05.2022 у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що сторони спірного договору домовились, що емфітевтичне право за ним виникає з 30.12.2022, тобто з моменту закінчення дії договору оренди та суборенди на земельну ділянку, отже права позивача у справі не порушує.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано 10.06.2022 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги у справі. Скаржник зазначає, що спірна земельна ділянка перебуває в оренді позивача до 29.12.2022, після чого матиме місце переважне право орендаря на продовження орендних правовідносин. Отже відповідачі, укладаючи на 1 рік та 9 місяців до спливу строку оренди спірний договір, порушили переважне право орендаря на продовження оренди та діяли недобросовісно. Факт одночасної державної реєстрації права оренди позивача та права за спірним договором емфітевзису щодо однієї і тієї ж земельної ділянки є протиправним. На підтвердження таких міркувань скаржник посилається на відповідну практику ВС щодо захисту переважного права оренди, зокрема, на постанову ВП ВС від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц. З цих же міркувань скаржник доводить про незаконність проведеної державної реєстрації прав за спірним договором емфітевзису.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка, площею 2, 36 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дашуківської сільської ради Лисянського району Черкаської області, кадастровий №7122882800:02:000:0182, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР №137030 від 27.09.2004.
01.07.2011 між ОСОБА_1 та СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» укладено договір оренди землі, згідно якого СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» прийняло у строкове платне користування вказану вище земельну ділянку з кадастровим №7122882800:02:001:0182.
Відповідно до п. 8 даного договору оренди землі його укладено строком на 10 років. Згідно п.44 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
При цьому згідно ст.ст.18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції станом на час укладення договору оренди) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Договір оренди землі підлягає державній реєстрації, а право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Вищевказаний договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему Лисянського району Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 № 712288284002213, про що є відповідний запис в договорі оренди землі від 01.07.2011.
Отже зазначений договір оренди землі діє до 29.12.2022 року включно.
Крім цього, право оренди СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право: 20150065 від 18.04.2017), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу 85883598 від 26.04.2017).
Одночасно, 16.03.2021 між ОСОБА_1 (власник спірної земельної ділянки) та ОСОБА_2 укладено договір надання користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Предметом договору є земельна ділянка площею 2,3644 гектара, яка розташована на території Дашуківської сільської ради Лисянського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №7122882800:02:001:0182, та належить власнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №137030, виданого 27.09.2004 Лисянською РДА Черкаської області.
Пунктом 3 договору зазначено, що на земельну ділянку зареєстровано право суборенди з ПП СП «Калиновий край», договір суборенди діє до 28.12.2022.
Згідно пункту 4 договору, термін дії договору 49 років, договір вступає в силу з моменту закінчення договору суборенди, тобто з 29.12.2022. Строк цього договору визначає часовий проміжок, протягом якого щодо земельної ділянки буде встановлено право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
Договір засвідчений державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №449.
З договору про внесення змін до договору емфітевзису, посвідченого 16.03.2021 та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №449 від 28.01.2022, вбачається, що у п.4 було внесено зміни та він викладений в такій редакції: термін дії договору 10 років; Договір вступає в силу тільки з моменту закінчення дії договору оренди та суборенди на дану земельну ділянку, або з 30.12.2022 (в силу того що настане пізніше); строк цього договору визначає часовий проміжок, протягом якого щодо земельної ділянки буде встановлено право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
Таким чином, сторони домовились, що емфітевтичне право за цим договором набирає чинності з 30.12.2022, або ж з моменту закінчення дії договору оренди та суборенди на дану земельну ділянку .
З урахуванням наведеного, позивач у справі просила визнати недійсним спірний договір емфітевзису та скасувати проведену на його підставі державну реєстрацію прав, адже його укладено під час дії договору оренди землі, укладеного з позивачем щодо цієї ж земельної ділянки, чим порушено його права.
Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, що виникли між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.
Згідно зі статтю 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Так ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 ЗК України).
Також зі змісту ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» вбачається, що орендар має переважне право на продовження (отже і захист) саме права оренди земельної ділянки на новий строк.
Далі, згідно ст.102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно п.3 ч.1 ст.395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач).
Статтею 408 ЦК України зазначено, що строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором та не встановлено заборони на визначення початку дії емфітевтичного права на майбутнє.
Як вірно вказав суд першої інстанції, ЗУ «Про оренду землі» урегульовано відносини, пов`язані виключно з орендою землі, в той час як правовідносини за договором емфітевзису регулюються нормами глави 33 розділу II «Речові права на чуже майно» ЦК України.
Позивач у позовній заяві вказав, що відповідачами порушені права СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» на вільне користування орендованим майном, оскільки договір емфітевзису укладено в період дії договору оренди землі, що визначено підставами для заявлення позовних вимог у цій справі. 
Однак такі твердження апеляційний суд вважає помилковим, оскільки спірний договір емфітевзису починає діяти саме після закінчення договору оренди, укладеного щодо цієї ж земельної ділянки з позивачем, відтак його права орендаря не порушує. Крім того, доказів того, що відповідачі будь-яким чином перешкоджають позивачу вільно користуватися орендованою земельною ділянкою суду надано не було, відтак ними права орендаря за обставин цієї справи не порушено.
Крім того, в апеляційній скарзі наявні доводи про порушення спірним договором емфітевзису переважного права оренди, наявного у позивача, однак надавати їм оцінку при апеляційному перегляді цієї справи в апеляційного суду немає можливості з урахуванням такого.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Оскільки у позовній заяві позивач не вказував у якості підстави позову порушення спірним договором емфітевзису його переважного права на продовження орендних правовідносин щодо відповідної земельної ділянки, а зазначив про це лише у апеляційній скарзі, відповідно, такі доводи не оцінювалися судом першої інстанції, у аспекті викладених положень ч.6 ст.367 ЦПК України в апеляційного суду не має процесуальних підстав надавати оцінку апеляційним доводам, які фактично є новими підставами позову.
Апеляційний суд враховує, що подібні правовідносини були предметом судового розгляду у справі №693/26/18, де 26.02.2020 Верховний Суд вказав про відсутність підстави для визнання недійсним договору емфітевзису, оскільки права позивача, як поточного орендаря землі, у зв`язку з його укладенням не порушуються.
Вказівка скаржника на те, що державна реєстрація прав за спірним договором емфітевзису є незаконною за відсутності законодавчих підстав для її скасування – визнання недійсним відповідного правочину, не дає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги, яка є похідною від вимоги про визнання договору недійсним.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03.05.2022 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача – без задоволення.
На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за перегляд цієї справи судом апеляційної інстанції залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – відхилити.
Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03.05.2022 у цивільній справі за позовом СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора – державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Лариси Василівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПП «СП «Калиновий край», про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), скасування рішення державного реєстратора та припинення іншого речового права – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 10.08.2022.

Суддя-доповідач

Судді