ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7416/21                                                                

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 червня 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року, суддя Трофімова Л.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Корсунь-Шевченківського районного відділу про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в інтересах  неповнолітньої дитини ОСОБА_2  звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі  Корсунь-Шевченківського районного відділу  в якому просить:
- визнати протиправною, викладену у листі від 10.09.2021 за №7122-393/7122.1-21, відмову Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Корсунь-Шевченківського районного відділу в оформленні та видачі ОСОБА_2  у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого    постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХII;
- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Корсунь-Шевченківського районного відділу оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого    постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХII.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулася до Корсунь-Шевченківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою про оформлення і видачу паспорта громадянина України у формі книжечки для сина відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого    постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII    (далі - Положення № 2503), проте отримала відмову відповідача у видачі вказаного паспорту з посиланням на    Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VІ    (далі - Закон № 5492),    постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - постанова № 302), якою рекомендовано звернутися у визначеному законодавством порядку для оформлення паспорта, тобто у формі ID-картки з безконтактним електронним носієм. Проте,  відповідач безпідставно відмовив.
Відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодишись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду   ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання,  перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 звернулася із заявою (довільна форма) до Корсунь-Шевченківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо оформлення паспорта громадянина України сину ОСОБА_2 .
До поданої заяви додала: копію свідоцтва про народження, копія власного паспорта, заяву (довільної форми), заяву (додаток 1 до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України), копію 2 фотокарток, відповідь Корсунь-Шевченківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області.
За результатами розгляду вказаної заяви Корсунь-Шевченківським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області надано відповідь від 10.09.2021 № 7122-393/7122.1-21 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с.19-20), де роз`яснено позивачеві відповідно до вимог законодавства порядок оформлення паспорта громадянина України, а також запропоновано звернутися до територіального підрозділу ДМС для оформлення паспорта у встановленому    Законом    порядку. Окрім того, у зазначеному листі   відповідачем  було зазначено, що у Корсунь-Шевченківському відділі УДМС у Черкаській області відсутні законні підстави для оформлення та видачі   ОСОБА_2 , ОСОБА_1 паспорта громадянина України відповідно до постанови ВР України від 26 червня 1992.
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , вважаючи лист-відповідь Корсунь-Шевченківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 10.09.2021 № 7122-393/7122.1-21 неправомірною відмовою відповідача у задоволенні поданої заяви, що порушує права її неповнолітньої дитини, звернулася до суду за їх захистом.
Надачючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України на паперовому носії у формі книжечки, відповідно Положення № 2503, за заявою, поданою у період після 01.11.2016.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає    Закон № 5492. 
Частиною першою    статті 1 Закону № 5492    передбачено, що суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим    Законом    документів, регулюються    Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи. 
Відповідно до ч. 1    ст. 13 Закону № 5492    документи, оформлення яких передбачається цим    Законом    із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус. 
Зокрема до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України серед інших віднесено: а) паспорт громадянина України. Форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, що вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. 
Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.
Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів (ч.1, 2, 4, 5    ст. 14 Закону № 5492).
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч. 1    ст. 21 Закону № 5492).
У разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що у свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Частиною 3    ст. 13 Закону № 5492    визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.
Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою № 2503 паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (п. 3 Положення). Пунктом 5 вказаного Положення визначено, що паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис «Україна», нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис «Паспорт». На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис «Паспорт громадянина України». На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор, згоди або незгоди на посмертне донорство анатомічних матеріалів. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється (п. 6 Положення). Пунктом 8 Положення передбачено, що термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. Згідно з п. 13 Положення визначено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; - свідоцтво про народження; - дві фотокартки розміром 35х45 мм; - у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 та абзацу 2 ч. 2 ст. 21 Закону № 5492, Постановою №302 у п. 1 було затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, що додається. За змістом п. 2 вказаної    Постанови    із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру запроваджено: з 01.01.2016 оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією    постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення № 2503; а з 01.11.2016 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією    постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією    постановою.
Законом № 5492    і Положенням № 2503 передбачено дві форми паспорта громадянина України, а саме: у формі книжечки та у формі картки. Прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією    постановою,    з 01.11.2016 припиняється    (абз.2 п. 3 Постанови № 302). Абз. 5 п. 3 Постанови № 302 визначено, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, стосовно яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься серед іншої інформації також біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 зазначено, що норми    Закону № 5492    на відміну від норм Положення № 2503 не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, що містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, що містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог    ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, що мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення    ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що перелік підстав, що становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Необхідно оцінити, чи передбачене    законом    таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (рішення ЄСПЛ у справі Свято-Михайлівська Парафія проти України від 14.06.2007). Установленість обмежень    законом    передбачає чіткість і доступність    закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого    закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність і статусу тих, кому він адресований (рішення ЄСПЛ у справі Groppera Radio AG та інші проти Швейцарії від 28.03.1990). Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, що мали би бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Згідно з ч.1 ст.6 вказаного Закону    мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, що регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених    за згодою    суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених    законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6    ст. 6 цього Закону).
Статтею 32 Конституції України    гарантовано, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених    Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених    законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012    надано офіційне тлумачення положення ч. 2    ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, що не є вичерпними, і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених    законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 відмітила, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість    закону    та порушення конституційних прав такої особи. Реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини    до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, у межах і на підставі тих    законів    і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. Згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу-використання традиційних методів ідентифікації особи.
Отже, відмова у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503 не може вважатися законною.
У п. 2 Положення № 2503 зазначено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Згідно з ч. 2    ст. 21 Закону № 5492    передбачено, що кожен громадянин України, який досяг    чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт    громадянина України.
Юридична сила    закону    як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в    Конституції України. Однією із ознак, що відрізняє    закон    від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.    Статтею 92 Конституції України    визначено коло питань (суспільних відносин), що можуть бути врегульовані виключно законами України.    Постанови Верховної Ради    приймаються з конкретних питань з метою здійснення її установчої, організаційної, контрольної та інших функцій.
Питання застосування нормативно-правових актів, виданих одним і тим же органом, що мають різну юридичну силу та не узгоджуються між собою, відображені у листі Міністерства юстиції від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії», де зазначено, що у разі існування неузгодженості між актами, виданими одним і тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили. Аналогічний висновок викладений у судовому рішенні Верховного Суду від 20.08.2019 у справі №9901/938/18.
У спірних правовідносинах застосуванню належить не п. 2 Положення № 2503, а ч. 2 ст. 21 Закону № 5492.
Незважаючи на те, який паспорт громадянина України бажає оформити особа - у вигляді книжечки чи у вигляді картки, порядок його оформлення та подачі документів є єдиним.
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюється на підставі заяви-анкети, поданої особисто.
Відповідно до п. 35 Постанови № 302 заявник для оформлення паспорта подає зокрема такі документи: свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України); документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати, документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи,- для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи; документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи; одну фотокартку.
Аналіз норм права дає підстави для висновку, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, що передбачені вимогами чинного законодавства. Дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Як убачається з матеріалів справи  неповнолітній ОСОБА_2  та його мати ОСОБА_1 звернулись із заявою від 31 серпня 2021 у довільній формі до керівника Корсунь-Шевченківського районного/міського відділу УДМС України в Черкаській області про оформлення та видачу паспорта громадянина України куформі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради від 26 червня 1992 №2503-ХІІ.
Водночас, ОСОБА_2  подав заяву про видачу паспорта  відповідно до додатку І до Порядку оформлення і видачі паспорта  громадянина України.
До зазначених заяв позивач та ОСОБА_2 долучив документи, перелік яких зазначено у заяві від 31.08.2021.
У листі від 10.09.2021  Корсунь-Шевченківський відділ УДМС України в Черкаській області, який направлений на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , повідомив, що зазначена заява була розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Окрім того, у даному листі відповідач роз`яснив вимоги чинного законодавства щодо  порядку видачі паспорта та зазначив, що відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина Україна відповідно до постанови ВРУ від 26 червня 1992 №2503-ХІІ.
Колегія суддів зазначає, що позивач та її син не звертались до  Корсунь-Шевченківського відділу із  заявою  відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а  відповідач не мав  правових підстав самостійно вирішувати питання щодо  визначення способу  такого звернення, оскільки заяву про видачу паспорта передбачену Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України ОСОБА_2 подав встановленого зразка.
Як пояснила представник відповідача в ході апеляційного розгляду справи,    неповнолітній ОСОБА_2 та його матір   разом подавали заяви та документи на видачу паспорта, проте, оскільки заява від 31.08.2021  була у довільній формі і подана до канцелярії, була розглянута   відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Такі доводит відповаідача є безпідставними, так як не грунтуються на вимогах чинного законодавства.
Згідно з Порядком №302 (в редакції на час звернення)  керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які здійснюють функції з прийняття документів, оформлення заяв-анкет та видачі паспорта, і працівників, які здійснюють функції з оформлення паспорта (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення). Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, встановлених законодавством, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та здійснюють функції з прийняття документів, оформлення заяв-анкет і видачі паспорта (п.23).
Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.
У разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді (п.24).
Отже, вищезазначений порядок чітко визначає підстави відмови у прийнятті документів у разі, якщо останні подані не у повному обсязі.
Проте відмовідач безпідставно розглянув заяву відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та  відмовив  в оформленні та видачі  паспорта громадянина України  незважаючи на подання заяви встановленої форми.
У відзиві  на позовну заяву (а.с.84) відповідач зазначив, що за своєю формою  і суттю  заява ОСОБА_2  та його матеррі ОСОБА_1 не відповідача Порядку №302 та Положенню №2503-ХІІ, а тому її було розглянуто в прорядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідну відповідь.
Окрім того, у відзиві відповідач зазначив, щодо зазначена відповідь не є відмовою ОСОБА_2 у наданні  адміністративної послуги «оформлення паспорта громадянина України», а отже не є  рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.
Такі доводи відповідача також є безпідставними, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема заявою ОСОБА_2 , поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, яка не заперечувала подання ОСОБА_2 заяви відповідно до Порядку.
Колегія суддів не може погодитись з доводами суду першої інстанції, що саме неповнолітній ОСОБА_2 особисто не звертався до відповідача із заявою про видачу паспорта, оскільки такі доводи спростовуються зібраними у справі доказами.
Фактично суд першої інстанції, відмовляючи у позові, надав оцінку лише поданій заяві, викладеній у довільній формі, від 31.08.2021, поданої від імені як ОСОБА_2 , так  і його матері, тоді як не надав належної оцінки поданій ОСОБА_2 заяви та безпідставно зазначив в оскаржуваному рішенні, що сам ОСОБА_2  не подавав заяви  відповідного зразка.
Також колегія суддів зазначає, що сам факт подання ОСОБА_2 , окрім заяви відповідно до Порядку, заяви довільної форми, не може вплинути на обов`язок відповідача розглянути заяву та прийняти рішення відповідно до Порядку.
Відповідно до п. 20 Порядку після заповнення заяви-анкети (введення персональних даних особи, на ім`я якої оформлюється паспорт) працівник територіального підрозділу ДМС друкує її та надає особі або її законному представнику для перевірки правильності внесених до заяви-анкети персональних даних.
Після зазначеної перевірки особа або її законний представник власним підписом підтверджують правильність внесених до заяви-анкети персональних даних особи, на ім`я якої оформлюється паспорт. 
Оригінали документів (крім довідки про реєстрацію особи громадянином України та документів, що підтверджують внесення встановленої законодавством плати) повертаються особі або її законному представнику після прийняття заяви-анкети до розгляду. До заяви-анкети додаються копії відповідних документів, належним чином завірені працівником територіального підрозділу ДМС.
Рішення про видачу паспорта особі приймається територіальним підрозділом ДМС виключно на підставі даних, отриманих з Реєстру.
Згідно з п.37 Порядку №302 територіальний підрозділ ДМС має право відмовити в оформленні та видачі паспорта, якщо:
1) особа не є громадянином України;
2) стосовно видачі паспорта звернулася особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документа, що підтверджує його повноваження як законного представника;
3) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення та видачі паспорта;
4) дані, отримані з Реєстру, не підтверджують інформації, наданої особою або її законним представником.
За змістом п. 38 Порядку 302  у рішенні про відмову в оформленні та видачі паспорта, яке доводиться до відома особи в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави для відмови. Особа має право звернутися до територіального підрозділу ДМС з повторною заявою про оформлення та видачу паспорта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їй було відмовлено в оформленні та видачі паспорта.
Пунктом 51 Порядку 302 визначено, що рішення про відмову в оформленні, видачі паспорта, його тимчасове затримання та вилучення може бути оскаржено особою шляхом звернення до відповідного територіального органу ДМС або до суду.
Згідно ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, оскільки відповідач  фактично не розглянув заяву ОСОБА_2 про видачу паспорта  у відповідності до вимог чинного законодавства, не здійснив визначену Порядком 302 перевірку документів та даних особи, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду заяви та зобов`язати розглянути заяву і прийняти рішення стосовно видачі паспорта особі у відповідності до вимог чинного законодавства.
Підстав для  зобов`язання відповідача оформити і видати паспорт, колегія суддів не вбачає, оскільки відповідачем не було розглянуто заяву ОСОБА_2 в установленому порядку та не прийнято рішення щодо відмови у прийнятті документів чи відмови у видачі паспорта як те передбачено Порядком 302.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, колегія судідв вважає за необхідне  скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст.  195, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.
Визнати протиправними дії Корсунь-Шевченківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки (додаток І до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України). 
Зобов'язати Корсунь-Шевченківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_2 про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки (додаток І до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України) та за наслідками  розгляду прийняти відповідне рішення згідно вимог  постанови Верховної Ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України" №2503-ХІІ та чинного законодавства.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 30 червня 2022 року.