ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 520/12253/19
адміністративне провадження № К/9901/13871/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                   Мацедонської В.Е., 
                                                                           Шевцової Н.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року (головуючий суддя - Шевченко О.В.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року  (головуючий суддя - Макаренко Я.М., судді: Калиновський В.А., Мінаєва О.М.) 
у справі № 520/12253/19
за позовом ОСОБА_1 
до Державної фіскальної служби України, Слобожанської митниці Держмитслужби
третя особа: заступник начальника Харківської митниці Державної фіскальної служби Сердюк Юрій Олександрович
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), Слобожанської митниці Держмитслужби, за участю третьої особи - заступника начальника Харківської митниці Державної фіскальної служби Сердюка Юрія Олександровича, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ ДФС України «Про припинення державної служби» №1642-о від 11 жовтня 2019 року;
- визнати протиправним і скасувати наказ Харківської митниці ДФС «Про оголошення наказу ДФС України» № 299-о від 16 жовтня 2019 року;
- зобов`язати ДФС поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС;
- зобов`язати ДФС виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 17 жовтня 2019 року по дату прийняття судом рішення про поновлення на посаді.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, позов задоволено:
- визнано протиправним і скасовано наказ ДФС України "Про припинення державної служби" № 1642-о від 11 жовтня 2019 року;
- визнано протиправним і скасовано наказ Харківської митниці ДФС "Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України" №299-о від 16 жовтня 2019 року;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС.
- стягнуто з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 82485,51 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів;
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 20621,38 грн, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій вказали, що з урахуванням положень Закону України "Про державну службу" та КЗпП України, звільнення працівника допускається лише після надання роботодавцем пропозицій щодо всіх наявних вакансій, на які може претендувати працівник та у разі відмови працівника від запропонованих йому робіт (посад). Положеннями Закону № 889-VIII визначено підстави для припинення державної служби, проте даним Законом не врегульовано порядок звільнення державного службовця у зв`язку з обставинами, що склалися незалежно від волі сторін, зокрема, поновлення на посаді державної служби особи, яка раніше її займала, тому необхідно застосовувати загальні норми законодавства про працю, зокрема, Кодексу законів про працю України.Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВІВ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
19 квітня 2021 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2021 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення судів та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Оскаржуючи оспорювані судові рішення скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме - пункту 1 частини 1 статті 88 Закону України «Про державну службу» щодо припинення державної служби у разі поновлення на державній службі особи, яка раніше її займала, зокрема, в частині обов`язку пропозиції вакантних посад державному службовцю при його звільненні.
07 червня 2021 року на адресу суду касаційної інстанції надійшов відзив позивача на вказану касаційну скаргу, в якому вважає доводи останньої необґрунтованими. Просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року за даною касаційною скаргою відкрите касаційне провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби призначено до касаційного розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
ОСОБА_1 з 05.09.1994 по 16.10.2019 перебував на державній службі в митному органі України. Наказом Державної фіскальної служби України від 30.11.2015 № 3831-о позивача призначено на посаду заступника начальника Харківської митниці ДФС.
Наказом ДФС України від 11.10.2019 № 1643-0 "Про виконання рішення суду" на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2016 у справі № 820/11381/15 скасовано наказ ДФС України від 26.10.2015 № 3403-о "Про звільнення ОСОБА_3 " та поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС з 26.10.2015 (т.1 а.с.27).
У зв`язку з поновленням на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС особи, яка раніше її займала, наказом Державної фіскальної служби України від 11.10.2019 № 1642-0 "Про припинення державної служби" відповідно до п.1 ч.1 ст. 88 Закону України "Про державну службу" 15.10.2019 припинено державну службу заступника начальника Харківської митниці ДФС ОСОБА_1 (т.1 а.с.11, 47).
Наказом Харківської митниці ДФС від 16.10.2019 № 299-о "Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України" оголошено наказ Державної фіскальної служби України від 11.10.2019 № 1642-0 "Про припинення державної служби" та вважати датою припинення державної служби заступнику начальника Харківської митниці ДФС ОСОБА_1 16.10.2019 (т.1 а.с.12-13, 48-49).
З позивачем проведено розрахунок та 16.10.2019 складено акт прийому - передачі справ і довіреного майна у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 (т.1 а.с.50-52).
Не погоджуючись з оскаржуваними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Згідно зі статтею 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - № 889-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 83 Закону №889-VIII, державна служба припиняється у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону).
Пунктом 1 частини 1 статті 88 Закону №889-VIII визначено, що підставою для припинення державної служби у зв`язку з обставинами, що склалися незалежно від волі сторін, є поновлення на посаді державної служби особи, яка раніше її займала.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Так, згідно пункту 6 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.
Згідно з ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Суд підкреслює, що касаційне провадження у даній справі відкрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Предметом спору у справі, що розглядається, є звільнення позивача із займаної посади відповідно до пункту 1 частини першої 88 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з поновленням на посаді державної служби особи, яка раніше її займала.
Суд зауважує, що Верховним Судом неодноразово було висловлено правову позицію щодо процедури звільнення державних службовців згідно п.1 ч.1 ст. 88 Закону №889-VIII в частині необхідності надання пропозицій вакантних посад в державному органі.
Так, Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 у справі № 813/2091/16 (п. 32-35 постанови) зазначив, що: <…> «Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, що у розумінні приписів пункту першого частини першої статті 88 Закону №889-VIII та положень статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення працівника допускається лише після надання роботодавцем пропозицій щодо всіх наявних вакансій на які може претендувати працівник та у разі відмови працівника від запропонованих посад.
В даному випадку відповідачами не було запропоновано позивачу всі наявні в ДФС України вакансії, що є порушення відповідачами норм діючого законодавства щодо звільнення позивача.
За таких обставин, Верховний Суд вважає правильними висновки суду першої та апеляційної інстанції щодо визнання протиправними та скасування спірних наказів, якими було припинено державну службу позивачу.»
Аналогічні правові позиції Верховного Суду щодо застосування норми права - п.1 ч. 1 ст. 88 Закону №889-VIII знаходять своє відображення в постановах від 08.07.2020 у справі № 813/3294/17, від 02.06.2020 у справі № 826/11434/18.
Тому, враховуючи вищенаведені позиції Верховного Суду, а також те, що судами попередніх інстанцій не встановлено, що при звільненні було запропоновано ОСОБА_1 іншу роботу (вакантну посаду), що не заперечується скаржником у доводах касаційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваних наказів про звільнення позивача.
Доводи скаржника стосовно того, що процедура вивільнення, визначена законодавством про працю, поширюється лише на державних службовців, для яких державна служба припиняється на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII, ґрунтуються на приписах частини 3 статті 87 Закону №889-VIII, редакція якої зазначала законодавчих змін згідно Закону № 117-IX від 19.09.2019, та була викладена в новій редакції, що не містила вказане формулювання. 
Відтак, дані доводи скаржника основані на приписах Закону №889-VIII, що не були актуальні на час виникнення спірних правовідносин.
Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, яку зобов`язаний, згідно рішення судів попередніх інстанцій, виплатити відповідач, не оспорюється скаржником, а відтак не є предметом касаційного перегляду.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального права і процесуального права.
Такими чином, враховуючи викладене, а також межі перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій виключно в рамках вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, що визначено частиною першою статті 341 КАС України, Суд зауважує, що підстави для задоволення касаційної скарги Слобожанської митниці Держмитслужби у цій справі відсутні, оскільки підстави, на які посилався відповідач, не знайшли свого підтвердження в ході касаційного розгляду справи.
Керуючись статтями 341, 343, 349-356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Судді | Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська
                                                                                        Н.В. Шевцова