Справа № 298/436/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        04 травня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Бисага Т.Ю., Готра Т.Ю.,
з участю секретаря: Жганич К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на рішення Великоберезнянського районного суду від 30 липня 2021 року у справі № 298/436/21 (Головуючий: Лютянська М.С.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Великоберезнянського територіального центру соціального обслуговування, про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, мотивуючи тим, що у період з 11 березня 2019 року по 26 січня 2021 року позивачка перебувала у трудових відносинах із відповідачем.
26 січня 2021 року позивачка була звільнена з підстав передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу №19-к у зв`язку з ліквідацією Великоберезнянського районного територіального центру соціального обслуговування. Даним наказом, було передбачено провести остаточний розрахунок і виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку у кількості 26 календарних днів, та невикористаних 10 календарних днів соціальної відпустки, та вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку. 
Однак, розрахунок згідно вищевказаного наказу у день звільнення, а саме 26.01.2021 року не був проведений та на момент подачі позовної заяви до суду не проведений.
Згідно довідки відповідача № 21/06-03 від 29.01.2021 року у зв`язку з її звільненням було нараховано 22 739 грн.09 коп., із них: 5 052,63 грн. заробітна плата за січень 2021 року, 9 795,96 грн. - компенсація за 36 днів невикористаної відпустки, 7 890 грн. 50 коп. - вихідна допомога при звільненні, а тому до виплати підлягало 18 304,97 грн. та 4 434,12 грн. податки з нарахованої заробітної плати. 
12 травня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з тим, що на її рахунок надійшли кошти від відповідача у розмірі 4 067,37 грн., що підтверджується випискою з банку. 
Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила стягнути із Великоберезнянського районного територіального центру соціального обслуговування заборгованість по заробітній платі в сумі 14 237 грн. 60 коп.
24 червня 2021 року за клопотанням позивача ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області було залучено до справи в якості відповідача Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області та Ужгородську районну раду Закарпатської області.
Рішенням Великоберезнянського районного суду від 30 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 14237 ( чотирнадцять тисяч двісті тридцять сім) гривень 60коп.
Стягнуто з Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн..
Не погоджуючись із даним рішенням суду Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області подяла апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки позивач перебувала у трудових відносинах із Великоберизнянським територіальним центром соціального обслуговування і при звільненні позивача вони повинні були провести остаточний розрахунок із нею. На сьогоднішній день юридична особа - Великоберезнянський територіальний центр соціального обслуговування не припинена, перебуває у стані ліквідації, під час якої діє ліквідаційна комісія з припинення юридичної особи, а відтак, обов`язок сплатити заборгованість на користь позивача повинен бути покладений судом на них, а не на Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області.
Заслухавши пояснення представника Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Івашковича І.І., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, позивача ОСОБА_1 та представника ліквідаційної комісії Великоберезнянського територіального центру соціального обслуговування Сусла М.Ю., які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Встановлено, що у період з 11 березня 2019 року по 26 січня 2021 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Великоберезнянським територіальним центром соціального обслуговування, що стверджується записами у її трудовій книжці.
Згідно наказу відповідача № 19-К від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Великоберезнянського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) і передбачено провести остаточний розрахунок і виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у кількості 26 календарних днів за період роботи з 11.03.2020 року по 26.01.2021 року та невикористаних 10 календарних днів соціальної відпустки за 2021 рік та вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку.
Згідно з ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належну трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 
Згідно довідки відповідача № 21/06-03 від 29 січня 2021 року у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 було нараховано 22 739,02 грн., з яких: 5 052,63 грн. - заробітна плата за січень 2021 року, 9 795,96 грн. - компенсація за 36 днів невикористаної відпустки, 7 890,50 грн. - вихідна допомога при звільненні і ці виплати на момент звільнення та на час звернення до суду із позовом не були проведені.
07 травня 2021 року Великоберезнянським районним територіальним центром соціального обслуговування сплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі у розмірі 4 067,37 грн, і позивач просила стягнути на її користь заборгованість в сумі 14 237 грн. 60 коп.
При постановленні рішення про стягнення коштів суд першої інстанції зазначав, що головним розпорядником коштів та виплат звільненим працівникам Великоберезнянського територіального центру соціального обслуговування є - управління соціального захисту населення Ужгородської райдержадміністрації за Програмою забезпечення фінансовим ресурсом установ соціального захисту населення Великоберезнянського району, що ліквідовуються на 2021 рік і саме з них слід стягнути кошти на користь позивача.
Із даним висновком суду першої інстанції, судова колегія не може погодитися із наступних підстав.
Відповідно до частини 17 Положення про Великоберезнянський районний центр соціального обслуговування, затвердженого розпорядженням голови державної адміністрації від 29 листопада 2016 року № 277, територіальний центр соціального обслуговування є юридичною особою, має самостійний баланс та рахунки в органах Казначейства, печатку зі своїм найменуванням, штампи та бланки (а.с. 137-141).
Згідно з ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч.1 ст. 104 ЦК України).
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Так, Великоберезнянський територіальний центр соціального обслуговування перебуває у стані припинення і діє комісія з його припинення, головою якої є Сусла Марія Юріївна , а отже, така юридична особа не припинена, перебуває у стані ліквідації і на неї повинен бути покладений обов`язок сплатити заборгованість на користь позивача, яка була у трудових відносинах із ним та який її звільнив та не провів повний розрахунок із ОСОБА_1 при її звільненні.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із зміною рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, яким стягнути із Великоберезнянського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 14 237,60 грн. розмір який сторонами не оспорюється, із вищезазначених підстав. 
Керуючись ст. с. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 47, 116 КЗпП України, ст.ст. 196, 104 ЦК України, судова колегія,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області задовольнити.
Рішення Великоберезнянського районного суду від 30 липня 2021 року змінити та викласти у наступній редакції.
Стягнути із Великоберезнянського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 14 237грн. 60 коп..
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення
Повний текст постанови складено 09 травня 2022 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой