ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/23378/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Ясенової Т.І.,     
розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року (суддя Дєєв М.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 25.01.2022 року) у адміністративній справі №160/23378/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, суд -  
в с т а н о в и в:
          У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 18.02.2020 року з урахуванням всіх складових суддівської винагороди – незаконними; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання йому як судді у відставці, в якого стаж роботи згідно розрахунку Дніпровського апеляційного суду відповідно до ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» №2509-VІІІ від 12.07.2018 року становить тридцять два роки; перерахунок здійснити з 18.02.2020 року.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18.02.2020 року без врахування до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з врахуванням стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно розрахунку Апеляційного суду Дніпропетровської області, який складає 32 роки 07 місяців 20 днів.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що стаж ОСОБА_1 на посаді судді становить 28 років 06 місяців 23 дні. Апелянт зазначав, що, оскільки Законом України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» та Законом України від 02.06.2016 року №1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» не передбачене зарахування до стажу роботи на посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби, то зарахування такого стажу немає законних підстав. Апелянт вважав, що вище вказані Закони мають вищу юридичну силу стосовно постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», п.3-1 якої передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку на одержання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10-ти років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби, а тому положення постанови Кабінету Міністрів України не  може застосовуватися до обчислення стажу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Суд зазначав, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 року у справі №160/12622/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/73/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано з 18.02.2020 року провести перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 згідно довідки Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/73/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням раніше виплачених сум, яка була виконана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.02.2020 року на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/73/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак при розрахунку стажу роботи на посаді судді   не зараховано період навчання ОСОБА_1 на денному відділенні в Харківському юридичному інституті з 01.09.1971 року по 30.06.1975 року, а також службу в армії з 09.10.1967 року по 06.12.1969 року, у зв`язку з чим 22.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання судді з урахуванням до стажу роботи на посаді судді   з 01.09.1971 року по 30.06.1975 року, а також службу в армії з 09.10.1967 року по 06.12.1969 року. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався Законом України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», згідно п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу. Суд зазначав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області був проведений перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із грошового утриманні діючого судді на такій же посаді, виходячи з того, що стаж на посаді судді становить - 28 років 06 місяць 23 дні, що призвело до протиправного зменшення грошового утримання. Суд зазначив, що абзацом 4 п.34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Питання визначення стажу, який дає право на відставку, також регулювалося ч. 4 ст.43 Закону України  від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» , згідно якої до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу на посаді судді не менше 10 років. Згідно абзацу другого ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Суд врахував, що ОСОБА_1 у період з 09.10.1967 року по 06.12.1969 року проходив строкову військову службу, що становить 02 роки 01 місяці 28 днів, з 01.09.1971 року по 30.06.1975 року навчався у Харківському юридичного інституту, підлягає зарахуванню до стажу 01 рік 11 місяців. Суд зазначив, що у довідці  апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 враховано до стажу судді: навчання у вищому навчальному закладі та строкова військова служба, що в сукупності складає 32 роки 07 місяців 20 днів.
          Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
          Встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 року у справі №160/12622/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/73/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано з 18.02.2020 року провести перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 згідно довідки Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/73/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням раніше виплачених сум.
          Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було виконано вище вказане рішення суду апеляційної інстанції, однак при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/73/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (рішення  від 07.04.2021 року) було враховано стаж на посаді судді 28 років 06 місяців 23 дні, тобто не враховано навчання ОСОБА_1 на денному відділенні в Харківському юридичному інституті з 01.09.1971 року по 30.06.1975 року, а також службу в армії з 09.10.1967 року по 06.12.1969 року.
          Встановлено, що ОСОБА_1 22.09.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання судді з урахуванням його навчання на денному відділенні в Харківському юридичному інституті з 01.09.1971 року по 30.06.1975 року та служби в армії з 09.10.1967 року по 06.12.1969 року.
          В матеріалах справи є розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданий Дніпровським апеляційним судом та який є у пенсійній справі, зазначено строкову службу з 09.10.1967 року по 06.2.1969 року – 02 роки, 01 місяць, 28 днів та навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1971 року по 30.06.1971 року (половина строку навчання складає – 01 рік 11 місяців), що у сукупності складає 04 роки 28 днів. Стаж, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 32 роки 07місяців 20 днів. 
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що стаж, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 32 роки 07місяців 20 днів підтверджується його трудовою книжкою. 
          Відповідно до абзацу четвертого п.34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 0206.2016 року №1402-V «Про статус суддів і судоустрій» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
          Відповідно ч.4 ст.4 Закону України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу на посаді судді не менше 10 років.
          Відповідно до абзацу другого ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
          Відповідно до п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. 
          Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді з 12.04.1976 року по 01.10.2013 року, тобто його стаж складає більше десяти років. Крім того, ОСОБА_1 працював на посаді судді у період, коли діяли вище приведені нормативні акти, відповідно до яких обраховувався стаж судді, який давав право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
          Суд апеляційної інстанції не враховує твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про незастосування положення п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне утримування суддів», оскільки вказана постанова Кабінету Міністрів України не суперечить Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» та Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів». Суд зазначає, що  абзацом четвертим п.34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 0206.2016 року №1402-V «Про статус суддів і судоустрій» передбачено визначення стажу роботи на посаді судді здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), тобто з урахуванням вище приведеного законодавства.
          Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
          Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення. 
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року у адміністративній справі №160/23378/21 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова