ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

07 червня 2022 року                                                                                  Справа № 906/260/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:
прокурор-               Гарбарук В.А.;
позивач-                 не з`явився; 
відповідач 1 -        Григорук Н.І.;
відповідач 2 -        Білоус Р.А.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2022, повний текст якого складено 15.03.2022, у справі №906/260/21 (суддя Машевська О.П.)

за позовом       Керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі –
                        Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області м.Житомир    
до                      1. Житомирської міської ради м.Житомир
                                  2. Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив
                           «Хмільники» м.Житомир
про визнання незаконними та скасування рішень, 
      визнання договору оренди землі недійсним та 
      скасування державної реєстрації прав,- 

У березні 2021 року Керівник Житомирської місцевої (окружної) прокуратури (надалі в тексті – Прокурор) в інтересах держави, в особі – Головного управління Держгеокадастру у Жито-мирській області (надалі в тексті – Держгеокадастр) звернувся до Господарського суду Житомир-ської області з позовом про визнання незаконним та скасування п.5 рішення Житомирської міської ради (надалі в тексті – Міська рада)  №1372 від 07.02.2019 «Про затвердження докумен-тацій із землеустрою та надання права користування земельними ділянками юридичним особам» в частині надання дозволу Обслуговуючому кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Хмільники» (надалі в тексті – Кооператив) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,45 га для колективного гаражного будів-ництва (02.06), яка знаходиться за адресою вул.Маликова, 8; визнання незаконним та скасування п.3 рішення Житомирської міської ради №1931 від 22.06.2020 «Про затвердження документацій із землеустрою та надання права користування земельними ділянками суб`єктам земельних відносин» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання права користування ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Хмільники» земельною ділянкою кадастровий №1810136300: 07:020:0022 площею 0,3949 га для колективного гаражного будівництва по вул.Маликова, 8 у м.Житомирі; визнання недійсним договору оренди землі №167 від 07.09.2020, укладеного Міською радою та Кооперативом про передачу в оренду земельної ділянки кадастровий №1810136300:07:020:0022; зобов`язання Кооперативу повернути Міській об`єднаній територіальній громаді в особі Житомирської міської ради земельну ділянку кадастровий №1810136300:07:020:0022; скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий №1810136300:07:020:0022, запис №38627161.(т.1, арк.справи 1-13).
Рішенням господарського суду Житомирської області від 10.02.2022 у справі №906/260/21 відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі. Господарський суд першої інстанції ухвалив рішення ґрунтуючись на висновку про законність рішеннь Міської ради №1372 та №1931, а також про відсутність підстав для задоволення інших, похідних по суті позовних вимог, заявлених Прокурором.(т.3, арк.справи 126-138).
Не погоджуючись із рішенням, Прокурор подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2022 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов.(т.3, арк. справи 142-148).
Обґрунтовуючи скаргу, Прокурор зазначає про неповне з`ясування господарським судом першої інстанції всих обставини справи та ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд не врахував, що земельним законодавством, а саме ст.134 Земельного кодексу України (надалі в тексті – ЗК України) імперативно визначено, що передача у користування земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється виключно за процедурою земельних торгів, окрім випадків, прямо передбачених цією статтею. Судом не враховано, що вказана норма не містить винятку для гаражно-будівельних кооперативів, а тому іншого законного способу, інакше ніж через аукціон, набуття права на землю є неможливим. При цьому, положення ст.41 ЗК України щодо права гаражно-будівельних кооперативів на земельні ділянки не можуть розумітись як такі, що превалюють над ст.134 цього Кодексу та відносять кооператив до числа тих суб`єктів, що набувають статус землевласників у поза конкурентний спосіб, оскільки перша містить лише положення щодо наявного права кооперативу, у той час як друга, регулює безпосередньо порядок та спосіб набуття такого права. Тобто, якщо законодавцем не встановлено винятків щодо отримання гаражно-будівельними кооперативами земельних ділянок поза аукціоном, міська рада на мала жодних правових підстав для надання дозволу на її відведення окремому суб`єкту. Заявник повинен довести та обґрунтувати, а орган, що здійснює розпорядження земельною ділянкою, повинен перевірити наявність чи відсутність тих обставин, що членам гаражно-будівельного кооперативу для задоволення їх мінімальних потреб у забезпе-ченні місця для зберігання транспортного засобу (гараж) необхідні відповідні (конкретно заяв-лені) земельні ділянки, тобто документація землеустрою повинна містити в тому числі, належне обґрунтування (розрахунок) щодо необхідності виділення членам кооперативу відповідних земельних ділянок відповідної площі.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 відкрито провадження у справі №902/260/21, розгляд справи призначено на 09.06.2022.(т.3, арк.справи 165).
17.05.2022 надійшов відзив Кооперативу, у якому він заперечує проти задоволення апеля-ційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.3, арк.справи 180-184).
В судовому засіданні апеляційної інстанції 07.06.2022 Прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.  Представники Відповідачів заперечили проти задоволення апеляційної скарги та надали свої пояснення. 
Позивач не забезпечив явку свого представника у судове засідання апеляційної інстанції, при цьому, явка сторін обов`язковою не визнавалась, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, установчими зборами засновників Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Хмільники», оформленими протоколом №1 від 17.01.2019 затверджено Статут кооперативу.(т.1, арк.справи 59). 
Згідно відомостей ЄДР місцезнаходженням Кооперативу визначено будинок 8 по вулиці Маликова у місті Житомирі (т.1, арк.справи 56).
21.01.2019 Кооператив звернувся до Міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення на праві постійного користування земельної ділянки орієнтовною площею 0,4500 га, розташованої по вул.Маликова, 8 у м.Житомирі, для будівництва та обслуговування гаражів. 
Рішенням Міської ради від 07.02.2019 №1372 «Про затвердження документації із земле-устрою та надання права користування земельними ділянками юридичним особам» Кооперативу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтов-ною площею 0,4500 га для колективного гаражного будівництва (02.60), яка знаходиться за адресою вул.Маликова, 8 у м.Житомирі.(т.1, арк.справи 31, 75). 
На підставі рішення Міської ради №1372 фізичною особою-підприємцем Беззабарним Д.І. на замовлення Кооперативу виготовлено проект землеустрою щодо відведення в оренду Коопера-тиву земельної ділянки площею 0,3949 га для колективного гаражного будівництва (02.60), розташованої по вул.Маликова, 8 у м.Житомирі.(т.1, арк.справи 21-56).
На запит виконавця Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області видало довідку №32-6-0.15-4571/183-19 від 03.06.2019 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2016, згідно з якою:
- місце розташування земельної ділянки: м.Житомир, вул.Маликова,8;
- форма власності: комунальна; 
- категорія земель: не встановлено;
- цільове призначення: не визначено; 
- назва земель, які надаються: дані про землі, не надані у власність або постійне користу-вання в межах населених пунктів; 
- площа земельної ділянки та склад угідь: 0,3949га;
- в тому числі по угіддях: встановити проектом (т.2, арк.справи 6). 
Проект відведення земельної ділянки містить висновок Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №34/2019П, згідно з яким запроектована до відведення земельна ділянка площею 0,3949 га розташована:
- на території виробничих та комунальних об`єктів відповідно до Генерального плану міста Житомира, плану червоних ліній магістральних вулиць, затвердженого рішенням міської ради від 30.11.2016 №454 ;
- в зоні змішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови відповідно до Плану зонування території міста Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 04.04.2017 №579;
- в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту відповідно до планувальних обмежень схеми зонування території міста Житомира.(т.1, арк.справи 34). 
У Проекті відведення земельної ділянки також є висновок експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області Трохановської О.А. від 02.07.2019 №7012/82-14 згідно якого запроектована до відведення земельна ділянка площею 0,3949 га:
- належить до земель запасу (16:00 – код згідно з Класифікацією видів цільового призна-чення земель);
- запропоноване цільове призначення (02.06 - для колективного гаражного будівництва).
Окрім того, експертом державної експертизи, яким складено висновок від 02.07.2019 №7012/82-14 – Проект відведення земельної ділянки погоджено без зауважень та пропозицій.(т.2, арк.справи 7). 
Судом також встановлено, що на замовлення Кооперативу Товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектура плюс Дизайн» підготовлено передпроектні проробки розміщення напівпідземних гаражів по вул.Малікова,8 в м.Житомирі, згідно яких у складі угідь земельної ділянки площею 0,3949 га передбачається забудувати землі на площі 1554 м2 та під проїздами, доріжками та майданчиками використати землі площею 2395 м2.(т.1, арк.справи 147). 
Звернувшись 11.07.2019 до державного кадастрового реєстратора Малинського управління у Житомирському районі та м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації новосформованої земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та 18.07.2019 – Коопе-ратив отримав рішення державного кадастрового реєстратора №РВ-1800972112019 про відмову у внесенні таких відомостей, зокрема, з підстав, що у Проекті відведення земельної ділянки відсутні відомості щодо відповідності розробленого проекту землеустрою вимогам статті 134 ЗК України.(т.1, арк.справи 140). 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 у справі №240/11389/19, рішення державного кадастрового реєстратора №РВ-1800972112019 від 18.07. 2019 визнано протиправним та скасовано, а також зобов`язано державного кадастрового реєст-ратора Малинського управління у Житомирському районі та м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Вишневську В.С. повторно розглянути заяву Коопера-тиву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Житомир, вул.Маликова,8, яка відводиться Кооперативу в оренду для колективного гаражного будівництва та прийняти рішення з врахуванням висновків суду та встановлених обставин справи. 
Рішенням адміністративного суду у справі №240/11389/19 встановлено, що для здійснення державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору було подано оригінал Проекту відведення земельної ділянки, погодженого висновком експерта державної експертизи від 02.07.2019 №7012/82-14, що відповідає вимогам ст.50 Закону України «Про земле-устрій». Згідно із цією нормою включення до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок відомостей про його відповідність вимогам ст.134 ЗК України не передбачено. Вимога державного кадастрового реєстратора в цій частині суперечить вимогам п.67 Порядку №1051.
12.05.2020 Кооператив просив Міську раду затвердити Проект відведення земельної ділянки площею 0,3949 га, передати земельну ділянку в оренду та підготовити за результатами прийнятого рішення проект договору оренди землі для підписання. Місцезнаходження ділянки: вул.Маликова, 8, кадастровий №1810136300:07:020:0022; цільове призначення: для колективного гаражного будівництва.(т.1, арк.справи 19-20). 
Рішенням Міської ради від 22.06.2020 №1931 «Про затвердження документації із земле-устрою та надання права користування земельними ділянками суб`єктам земельних відносин» затверджено Проект відведення земельної ділянки про надання її в оренду Кооперативу.(т.1, арк.справи 77).
У п.8 розпорядчої частини Рішення міської ради №1931 ухвалено суб`єктам земельних відносин, у тому числі, Кооперативу, протягом трьох місяців з дати його прийняття укласти відповідний правочин та зареєструвати його у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У випадку невиконання вимоги щодо укладення правочину та реєстрації речових прав на земельні ділянки в зазначені строки, рішення про передачу земельних ділянок відносно таких суб`єктів втрачає свою чинність. 
Згідно з додатком 3 до рішення Міської ради №1931 в оренду строком на 5 років передано земельну ділянку площею 0,3949 га, кадастровий №1810136300:07:020:0022, категорія земель – землі житлової та громадської забудови, вид цільового використання – для колективного гараж-ного будівництва (02.06).(т.1, арк.справи 89). 
З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2020 Міська рада-орендодавець та Кооператив-орендар уклали договір оренди землі №167, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3949 га, в тому числі під будівлями та спорудами – 0 га, під проїздами, проходами та площадками – 0,3949 га (п.2); на земельній ділянці об`єкт нерухомого майна відсутній, наявний об`єкт інфраструктури: електромережа (п.3); договір укладено на 5 років (п.6); земельна ділянка передається в оренду для колективного гаражного будівництва, 02.06 (п.12); цільове призначення земельної ділянки (категорія земель) – землі житлової та громадської забудови (п.13); передача земельної ділянки в оренду здійснюється з врахуванням вимог, які передбачені, зокрема, проектом її відведення (п.15); на орендовану земельну ділянку встановлено санітарно-захисну зону навколо об`єкта – 0,3949га (п.24); орендар вправі за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку виробничі та інші будівлі і споруди (п.27).(т.1, арк.справи 90-92). 
Невід`ємними частинами Договору оренди землі стали: акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт прийому-передачі об`єкта оренди.(т.1, арк.справи 95). 
Земельна ділянка площею 0,3949 га, кадастровий №1810136300:07:020:0022 як об`єкт неру-хомого майна зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.07.2020 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2134717618101.(т.1, арк.справи 96). 
Право оренди Гаражного кооперативу «Хмільники» зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – 21.09.2020.(т.1, арк.справи 97).  
Вважаючи, що Відповідачами недотримано процедури, встановленої ст.134 ЗК України, – Прокурор просив суд визнати недійсними рішення Міської ради, договір оренди, зобов`язати повернути земельну ділянку до територіальної громади та скасувати державну реєстрацію права оренди.
Як зазначалось вище, рішенням від 10.02.2022 у справі №906/260/21 господарський суд Житомирської області  відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.(т.3, арк.справи 126-138). 

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Підставність звернення прокурора до суду першої інстанції в інтересах Держгеокадастру досліджувалась Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 18.08.2021. (т.2, арк.справи 140-146).
Предметом даного спору є правомірність рішень органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин та дійсність договору, укладеного за наслідками такого рішення.
Згідно ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України (надалі в тексті – ЦК України) одним з учасни-ів цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до ст.ст.167,170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється теріторі-альною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місце-вого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебу-вають в управлінні районних і обласних рад (стаття 142 Конституції України).
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територі-альним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, під-приємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умо-вах з правом власності інших суб`єктів і кожне порушення закону щодо порядку використання комунальної власності є порушенням інтересів держави.
Разом з тим, обов`язковою умовою скасування акта органу місцевого самоврядування та визнання недійсним договору в судовому порядку є порушення прав особи, в даному випадку на мирне володіння об`єктом нерухомого майна.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиз-нання або оспорювання.(стаття 15 ЦК України). Способи захисту судом цивільних прав та інтере-сів передбачені у ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України.
Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що сільські, селищні, міські ра-ди є органами місцевого самоврядування базового рівня, статус та повноваження яких визначаю-ться Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
У відповідності до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
В силу статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передба-чено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповід-ності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Так, згідно з п.34 ч.1 ст.26 вказаного Закону – питання регулювання земельних відносин вирішуються сільськими, селищними та міськими радами виключно на їх пленарних засіданнях. 
Суб`єктами права власності на землю, згідно зі ст.80 Земельного кодексу (надалі в тексті – ЗК України), є громадяни та юридичні особи – на землі приватної власності, територіальні грома-ди, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, – на землі комунальної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, – на землі державної власності.
Відповідно до ч.ч.1 ст.116 ЗК України, набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності відбувається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користу-вання за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.(ст.83 ЗК України). 
Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійсню-ється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.(ч.1 ст.122, ч.1 ст.123 ЗК України).
Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти – юри-дично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обов`язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов`язки; набуття земельних прав та обов`язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов`язує виникнення, зміну і припинення земельних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті – ЦК України). 
Частиною 1 ст.134 ЗК України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юри-дичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будів-ництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадко-ємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України «Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим» зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; понов-лення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків; надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільсько-господарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 371 цього Кодексу; надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення (ч.2 ст.134 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення).
Земельні торги, відповідно до ч.3 ст.134 ЗК України, не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному коопера-тиву. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів місцевого самоврядування земельні ділянки для гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації (ч.1 ст.41 ЗК України).
Таким чином, за змістом наведених норм Земельного кодексу України:
- віднесення земель запасу до категорії «землі житлової та громадської забудови» здійсню-ється за рішенням органу місцевого самоврядування (п.«б» ч.1 ст.19 ЗК України); 
- вид використання земельної ділянки в межах категорії «землі житлової та громадської забудови» визначається самостійно або її власником (в даному випадку – органом місцевого самоврядування) або землекористувачем з врахуванням, зокрема, містобудівної документації (абз.1 ч.5 ст.20 ЗК України); 
- використання земель категорії «землі житлової та громадської забудови» власником/ користувачем здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої місто-будівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм (ст.39 ЗК України);
- потенційним землекористувачем земель із категорії «землі житлової та громадської забудови» законодавець визначає гаражно-будівельний кооператив (ч.1 ст.41 ЗК України); 
- земельна ділянка гаражно-будівельному кооперативу передається/надається виключно для гаражного будівництва (ч.1 ст.41 ЗК України); 
- земельна ділянка гаражно-будівельному кооперативу передається/надається за рішенням органу місцевого самоврядування (ч.1 ст.41 ЗК України);
- земельна ділянка гаражно-будівельному кооперативу передається безоплатно у власність або надається в оренду (ч.1 ст.41 ЗК України);
- земельна ділянка гаражно-будівельному кооперативу передається/надається у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації (ч.1 ст.41 ЗК України).
Згідно зі ст.2, ч.2 ст.6 та ч.ч.5, 6 ст.7, ч.1 ст. 22 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 та ДК 002:2004 «Класифікація організаційно-правових форм господарювання», зат-вердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.05.2004 №97: Статут будь-якого кооперативу повинен містити, серед іншого, відомості про його тип, вичерпний перелік видів діяльності та склад засновників; чисельність членів будь-якого кооперативу не може бути меншою ніж три особи; відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі; за напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо; кооперативи як юридичні особи реєструються в таких організаційно-правових формах: виробничий, обслуговуючий, споживчий, сільськогосподарський, сільськогосподарський виробничий, сільсько-господарський обслуговуючий; земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. 
Як вбачається із витягу з ЄДР від 21.01.2019 Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Хмільники» створений в організаційно-правовій формі обслуговуючого кооперативу фізичними особами засновниками, що мешкають у м.Житомирі у складі п`яти членів, тобто відповідно до чинного законодавства.(т.1, арк.справи 77). 
Із змісту висновку Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №34/2019П судом першої інстанції встановлено, що запроектована до відведення земельна ділянка площею 0,3949 га розташована на території виробничих та комунальних об`єктів відповідно до Генерального плану міста Житомира, плану червоних ліній магістральних вулиць, затвердженого рішенням міської ради від 30.11.2016 №454; в зоні змішаної багато-поверхової забудови та громадської забудови відповідно до Плану зонування території міста Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 04.04.2017 №579; в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту відповідно до планувальних обмежень схеми зонування території міста Житомира.(т.1, арк.справи 34). 
Таким чином, ухвалюючи рішення №1372 про надання Кооперативу дозволу на розроб-лення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4500 га по вулиці Маликова,8 у м.Житомирі – Міська рада одночасно визначила її категорію (землі житлової та громадської забудови) та вид цільового призначення (для гаражного будівництва), врахувавши власні рішення №454 від 30.11.2016 та №579 від 04.04.2017 про затвердження Генерального плану міста Житомира, плану зонування території міста Житомира, плану червоних ліній магістральних вулиць тощо, що відповідає вимогам ч.1 ст.20, абз.1 ч.5 ст.21 та ст.39 ЗК України. 
Правовий аналіз викладених норм чинного законодавства дозволяє колегії суддів зробити висновок, що статтею 134 ЗК України визначено вичерпні випадки отримання в користування земельної ділянки без аукціону, натомість статтею 41 Земельного кодексу України чітко передбачено суб`єкта отримання земельної ділянки. 
Так, у даному випадку гаражно-будівельному кооперативу за рішенням органу місцевого самоврядування можливо тримати земельну ділянку для житлового і гаражного будівництва відповідно до затвердженої містобудівної документації.
При цьому, вказана стаття не передбачає окремого порядку отримання такої ділянки інакще як за рішенням органу місцевого самоврядування.
Набуття права на земельну ділянку гаражно-будівельним кооперативам здійснюється саме як юридичною особою, а не окремо громадянами-членами кооперативу. Законом не передбачена можливість приватизації земельної ділянки під гаражем розташованого в межах гаражно-будівельного кооперативу. Гаражно-будівельний кооператив в такому випадку є платником податку за земельну ділянку на загальних підставах.
Іншим способом набуття гаражно-будівельним кооперативом земельної ділянки є передання її в оренду за рішенням органу місцевого самоврядування (ч.1 ст.41 ЗК України).
За правилом ч.1 ст.123 ЗК України, надання земельних комунальної власності у користу-вання здійснюється органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів прийма-ється на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Матеріали справи свідчать, що Кооператив, як особа, зацікавлена в одержанні в користування земельної ділянки із земель комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звернувся з відповідним клопотанням до Міської ради, як і передбачено ч.2 ст.123 ЗК України. 
На стадії розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його погодження приписи статті 134 ЗК України не застосовуються, адже норми останньої регулюють питання розпорядження сформованими земельними ділянками як об`єктами цивільного права. 
Проект відведення земельної ділянки площею 0,3949 га погоджено висновком експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області Трохановською О.А. від 02.07.2019 №7012/82-14 без зауважень та пропозицій. 
Орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом – після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюється його затвердження. (ч.6, ч.11 ст.123 ЗК України). 
Проект відведення земельної ділянки площею 0,3949 га затверджено рішенням Міської ради №1931, яке є предметом оскарження. 
Водночас правило ч.6 ст.123 ЗК України застосовується як похідне після застосування правила ч.3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», згідно з яким, особа, якій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, який є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у користування із земель комунальної власності, насамперед подає державному кадастровому реєстратору заяву про державну реєстрацію земельної ділянки. 
При цьому, рішенням адміністративного суду у справі №240/11389/19, зобов`язано державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Житомирському районі та м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Вишневську В.С. повторно розглянути заяву Кооперативу щодо земельної ділянки, розташованої по вулиці Маликова, 8 у місті Житомирі, яка відводиться останньому в оренду для колективного гаражного будівництва та прийняти рішення з урахуванням висновків суду та встановлених обставин справи.  
Державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,3949 га, кадастровий №1810136300:07: 020:0022 у Державному земельному кадастрі проведено державним кадастровим реєстратором міськрайонного управління у Житомирському районі та м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 29.04.2020.(т.1, акр справи 96). 
Рішення міської ради №1931 про затвердження Проекту відведення земельної ділянки прийнято 22.06.2020, державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку площею 0,3949 га, кадастровий №1810136300:07:020:0022 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено 27.07.2020, а речове право оренди Кооперативу – 21.09.2020.
Таким чином, рішення Міської ради №1372 про надання Кооперативу дозволу на розроб-лення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4500га по вулиці Маликова,8 у м.Житомирі відповідає вимогам ч.1 ст.20, абз.1 ч.5 ст.21, ст.39 та ч.1 ст.41 ЗК України, а рішення міської ради №1931 про затвердження Проекту відведення земельної ділянки про надання  Кооперативу в оренду таким, що відповідає вимогам ч.6 та ч.11 ст.123 ЗК України. 
Як правильно встановлено судом першої інстанції – підстави для визнання рішень Міської ради незаконними чи їх скасування відсутні. 

Відповідно до ст.173 ГК України – господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобов`язання у ст.ст.11, 629 ЦК України). 
Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК України, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному законодавством.
Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.
При цьому, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Так, підставою недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним та настання відповідних наслідків: відповідність змісту правочину вимогам закону, додержання встановленої форми правочину, правоздатність сторін правочину, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Моментом вчинення правочину вважається момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, тобто – момент підписання договору його сторонами.
За результатами розгляду такого спору про визнання недійсним правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.
Відповідно до ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень Міської ради, на підставі яких укладено договір відмовлено – вимоги про визнання недійсним договору оренди землі №167 від 07.09.2020, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації права оренди цієї земельної ділянки також не підлягають задоволенню за безпідставністю.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб – це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які супере-чать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Також, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Євро-пейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Відповідно до п.9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 – правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підста-ви, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов’-язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Колегія суддів вважає, що розглянуто всі доводи та вимоги апеляційної скарги, поруше-них, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, апеляційний суд не вбачає підстав для пере-оцінки висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін та зобов`язань Відповідачів, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість поданого позову.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України). 
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2022 у справі №906/260/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
3. Матеріали справи №906/260/21 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.