Ухвала
 
10 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 175/35/16-ц
провадження № 61-648св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору та договору застави недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лагунов Павло Валерійович, на  рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від  28  січня 2020 року у складі судді Битяка І. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від  13  жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору від 16 листопада 2012 року № 50006126 та договору застави від 23 листопада 2012 року № 50006126 недійсними.
 
Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від  07  червня 2017 року (протокольно) первісний позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором об`єднано в одне провадження разом із зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору та договору застави недійсними.
 
Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від  28  січня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року, позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2012 року № 50006126 та додатковим договором у сумі 988 646,30 грн, яка складається з: основної заборгованості за кредитним договором - 563 794,20 грн, заборгованості за додатковим кредитом - 257 129,43 грн, штрафів - 74 164,05 грн, 3 % річних за кредитом - 70 392,73 грн, 3 % річних за додатковим кредитом - 23 165,89 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір у сумі 20 367,69 грн.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лагунов П. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову ТОВ «Порше Мобіліті» та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2021 року поновлено ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лагунов П. В., строк на касаційне оскарження рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28  січня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з Васильківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 175/35/16-ц.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник визначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), та порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору та договору застави недійсними призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

                                                                                                                           І. А. Воробйова

                                                                                                                           Р. А. Лідовець