ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року 
м. Київ

cправа №  905/1732/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:
позивача - приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» - не з`явився,
відповідача - публічного акціонерного товариства «Ашинский металлургический завод» - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ашинский металлургический завод»
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 (головуючий суддя: Тихий П.В., судді: Гетьман Р.А., Терещенко О.І.)
у справі № 905/1732/20
за позовом приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі - ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод»)
до публічного акціонерного товариства «Ашинский металлургический завод» (далі - ПАТ «Ашинский металлургический завод»)
про зобов`язання прийняти обладнання.

1.  ІСТОРІЯ СПРАВИ 
Короткий зміст позовних вимог
ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ «Ашинский металлургический завод» про зобов`язання прийняти обладнання, зазначене у додатку № 15 до контракту від 15.03.2013 № 22/14-13-694/2013, який укладений сторонами спору.
Позовна заява мотивована з посиланням на те, що відповідач відмовляється прийняти виготовлене обладнання, визначене у додатку № 15 до контракту (виконати обов`язок в натурі), внаслідок чого порушуються права позивача, який несе витрати на зберігання виготовлених частин обладнання, які (витрати) відповідач не відшкодовує з 2015 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
Рішенням господарського суду Донецької області від 11.08.2021 зі справи                               № 905/1732/20 (суддя Левшина Г.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано з посиланням на відсутність у відповідача зобов`язання за контрактом з прийняття виготовленого обладнання, відповідно відсутність у позивача порушеного права, яке підлягає захисту в обраний останнім спосіб.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 зі справи рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь позивача 182  183,52 грн. судового збору за подання позовної заяви та 273  275,28 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано, зокрема, з посилання на те, що позивач має право вимагати від відповідача прийняти обладнання, зазначене у додатку № 15 до контракту, оскільки згідно з Графіком виконання контракту з реконструкції стану 2800 2 етап (додаток № 12 до контракту) введення обладнання в експлуатацію мало бути завершено протягом 22 місяців після набрання чинності Контрактом (відповідно, строк мав сплинути 15.01.2015, тобто 6 років тому). У даному випадку, присудження до виконання обов`язку в натурі є ефективним способом захисту порушеного права позивача. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ПАТ «Ашинский металлургический завод», з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
2.  АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник: 
- посилається на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, за умови незастосування судом апеляційної інстанції приписів статті 12 Цивільного кодексу Російської Федерації (далі - ЦК РФ) та неправильного застосування приписів статті 431 ЦК РФ; норм частини п`ятої статті 10 ЦК РФ, статей 309, 310, 314 названого Кодексу у взаємозв`язку з приписами частини третьої його статті 157, всупереч практики Верховного Суду Російської Федерації та необхідності формування висновку Верховного Суду згідно з офіційним тлумаченням цих норм у Російській Федерації. При цьому, скаржник посилається на судову практику Верховного Суду Російської Федерації, а саме, на ухвалу від 14.05.2020 № 308-ЭС20-5370 у справі № А32-42578/2018, від 26.11.2018                                         № 308-ЭС18-19502 у справі № А20-1584/2014, від 03.04.2017 № 305-ЭС17-1928, а також на постанови пленуму Верховного Суду Російської Федерації від 25.12.2018 № 49 «Про деякі питання застосування  загальних положень Цивільного кодексу Російської Федерації про укладення та тлумачення договору» (пункт 43), від 22.11.2016 № 54 «Про деякі питання застосування загальних положень Цивільного кодексу Російської Федерації про зобов`язання та їх виконання» стосовно початку перебігу строку виконання позивачем зобов`язань з виготовлення та поставки обладнання, від 24.03.2016 № 7 «Про застосування судами деяких положень Цивільного кодексу Російської Федерації про відповідальність за порушення зобов`язань» (пункт 27) стосовно виконання зобов`язань;
- зазначає, що в порушення приписів статей 73, 80, 86, 269, 282 ГПК України апеляційний господарський суд ухвалив рішення на підставі оцінки доказів, які у матеріалах справи відсутні (додаток № 12 до контракту). При цьому скаржник посилається на висновки Верховного Суду щодо застосування наведених норм права, які містяться у постановах від 28.05.2019 у справі                 № 925/859/16 та від 05.12.2018 у справі № 916/1813/16, які (висновки) не враховані судом апеляційної інстанції у прийнятті постанови (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України).
Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не находив.
3.  СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 15.03.2013 до контракту від 04.05.2012 № 22/40-12 та контракту від 04.05.2012 № 12/43/002, укладеної позивачем, як постачальником, відповідачем та АТ ALTA a.s., як покупцем, права та обов`язки покупця з купівлі обладнання 2 етапу товстолистового стану 2800 перейшли від АТ ALTA a.s. до ПАТ «Ашинский металлургический завод».
Так, згідно з пунктом 1 додаткової угоди АТ ALTA a.s., яке виступало у контракті від 04.05.2012 № 22/40-12 покупцем, передає, а відповідач приймає права та обов`язки з купівлі обладнання 2 етапу, які виникають на підставі контракту, у тому числі, що виникли на дату підписання додаткової угоди, а також ті, що виникнуть в майбутньому з покупки обладнання, внаслідок чого здійснюється повна заміна особи у правовідносинах з постачання обладнання другого етапу, а позивач та відповідач підписують новий контракт                               № 22/14-13-694/2013 на поставку обладнання 2 етапу та надання послуг за цінами, які підлягають узгодженню сторонами.
15.03.2013 ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», як продавцем та ПАТ «Ашинский металлургический завод», як покупцем укладений контракт                   № 22/14-13-694/2013 (далі - Контракт), відповідно до пункту 2.1 якого продавець зобов`язався виготовити та поставити, а покупець - прийняти та оплатити: 
- обладнання 2-го етапу товстолистового стану 2800 відповідно до додатку              № 1 (специфікації № 1 та № 2), додатків № 2 і № 3. Обладнання повинно бути новим та відповідати останнім досягненням науково-технічного прогресу. Додаток № 3 та № 4 будуть оформлені сторонами в порядку та строки, визначені додатковою угодою до Контракту, яка повинна бути погоджена сторонами не пізніше 30.05.2013; 
- технічну документацію відповідно до додатку № 5.
За змістом розділу 1 Контракту обладнання означає перелік обладнання 2 етапу товстолистового стану 2800, вказаного згідно специфікацій до Контракту; обладнання, яке знаходиться на зберіганні - перелік виготовленого обладнання 2 етапу, що знаходиться на зберіганні у продавця і вказане згідно з додатком № 15.
Постачання обладнання здійснюється на умовах DAP: Челябінська область, м. Аша, вул. Миру, 9, склад покупця - для постачання автотранспортом; ст. Аша Куйбишевської залізниці, код 655901, код підприємства 3437 - для постачання залізничним транспортом згідно Інкотермс 2010.
Згідно з пунктом 2.3 Контракту продавець зобов`язується надати покупцю послугу з шеф-монтажу, шеф-наладки та навчання персоналу покупця з використання обладнання відповідно до статті 13 Контракту та додатків № 7, № 8, (далі - послуги). Покупець зобов`язується прийняти послуги, надані продавцем відповідно до цього контракту, а також оплатити їх в порядку та на умовах, які передбачені цим контрактом.
Відповідно до пункту 3.1 Контракту строки його виконання з розбивкою на місяці визначаються згідно з Графіком виконання контракту (додаток № 12). Виконання продавцем строків, зазначених у Графіку, починається з дати підписання додаткової угоди відповідно до пункту 20.5 Контракту.
Цей контракт набуває чинності з дати його підписання сторонами. Виконання зобов`язань продавцем з виготовлення та поставки обладнання шеф-монтажу, шеф-наладки та надання послуг з навчання персоналу починає здійснюватися протягом 30 банківських днів з дати письмового повідомлення покупцем продавця про початок поновлення проекту реконструкції обладнання 2-го етапу товстолистового стану 2800 та підписання двосторонньої додаткової угоди до цього контракту відповідно до пункту 8.4. Обладнання, витрати, роботи, наведені в додатку № 15, здійснені до підписання цього контракту, вважаються виконаними в межах цього контракту, та подальше поновлення робіт здійснюється в порядку, передбаченим цим пунктом. Строк дії цього контракту спливає після виконання сторонами взятих на себе зобов`язань з врегулювання розрахунків (пункт 20.5 Контракту).
За змістом додаткової угоди № 1 до Контракту останнім вводяться додатки: № 2 Основні положення для проектування стану 2800; № 3 Технічний опис обладнання; № 4 Електрообладнання, електроприлади; № 5 Технічна документація; № 6 Відомість розподілу поставок та послуг; № 7 Шеф-монтаж та шеф-налагоджування; № 8 Навчання; № 9 Холодні та гарячі випробування; № 11 Вимоги безпеки, охорони праці та охорони навколишнього середовища; № 12 Графік виконання контракту, № 15 Перелік обладнання, що виготовлене та знаходиться на зберіганні.
Відповідно до додатку № 15 до Контракту сторонами погоджений перелік виготовленого обладнання, яке знаходиться на зберіганні у позивача. 
За змістом пункту 16.1 Контракту продавець зберігає обладнання, зазначене в додатку № 15 до дати підписання додаткової угоди згідно з пунктом 20.5 Контракту або до дати повідомлення про відмову від зберігання. Термін «зберігання», який використовується в цьому контракті, не означає «зберігання» в розумінні статті 886 ЦК РФ. У випадку отримання продавцем повідомлення від покупця про відмову від зберігання обладнання, яке зазначене в додатку № 15, продавець використовує вищевказане обладнання в своїх виробничих потребах з дати підписання додаткової угоди.
22.11.2019 відповідачем згідно з пунктом 16.1 Контракту надіслано позивачу повідомлення про відмову від зберігання обладнання, яке зазначене в додатку  № 15 до Контракту (отримано позивачем 29.11.2019).
Рішенням господарського суду Донецької області від 09.12.2020 у справі                              № 905/2431/19 стягнуто з ПАТ «Ашинский металлургический завод» на користь ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» заборгованість з відшкодування витрат на зберігання обладнання у розмірі 720 000 євро,                             72 000 євро пені та судовий збір у розмірі 309 972,55 грн.
За змістом пункту 19.2 Контракту сторони дійшли згоди, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього контракту або в зв`язку з ним, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в господарському (арбітражному) суді за місцем знаходження позивача. Мова розгляду угоди - російська. До даного контракту застосовується матеріальне право Російської Федерації.
Судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що згідно з Графіком виконання контракту з реконструкції стану 2800 2 етап (додаток № 12 до Контракту) введення обладнання в експлуатацію мало бути завершено протягом 22 місяців після набрання чинності цим контрактом. Оскільки Контракт набрав чинності 15.03.2013, то строк мав сплинути 15.01.2015, тобто 6 років тому.
Звертаючись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що від дня укладання Контракту і до теперішнього часу відповідачем не були вчинені жодні дії, які свідчили б про його намір поновити 2 етап реконструкції товстолистового стану 2800 та прийняти вже виготовлене обладнання. Така недобросовісна поведінка відповідача призводить до порушення прав та законних інтересів позивача, зокрема, на отримання того, на що позивач розраховував при укладанні Контракту. Одночасно, як вказав позивач, у зв`язку із знаходженням обладнання в нього на зберіганні, позивач є зобов`язаною стороною по відношенню до відповідача щодо зберігання обладнання. Враховуючи викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідача прийняти обладнання, зазначене у додатку № 15 до Контракту, який укладений сторонами спору.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду
Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для зобов`язання відповідача прийняти обладнання, зазначене у додатку № 15 до Контракту, який укладений сторонами спору.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається, зокрема, на те, що в порушення приписів статей 73, 80, 86, 269, 282 ГПК України апеляційний господарський суд ухвалив рішення на підставі оцінки доказів, які у матеріалах справи відсутні (додаток № 12 до Контракту). При цьому скаржник посилається на висновки Верховного Суду щодо застосування наведених норм права, які містяться у постановах від 28.05.2019 у справі № 925/859/16 та від 05.12.2018 у справі № 916/1813/16, які (висновки) не враховані судом апеляційної інстанції у прийнятті постанови (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України).
Стосовно наведеного Верховний Суд зазначає таке.
Так, у постанові суду апеляційної інстанції зазначено, зокрема, про те, що названим судом встановлено, що згідно з Графіком виконання контракту з реконструкції стану 2800 2 етап (додаток № 12 до Контракту) введення обладнання в експлуатацію мало бути завершено протягом 22 місяців після набрання чинності Контрактом. Оскільки Контракт набрав чинності 15.03.2013, то строк мав сплинути 15.01.2015, тобто 6 років тому.
Водночас у матеріалах справи такий додаток № 12 до Контракту відсутній. Посилання на його зміст міститься виключно в обґрунтуванні доводів апеляційної скарги ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» та в письмових поясненнях останнього на відзив ПАТ «Ашинский металлургический завод» на апеляційну скаргу.
Згідно з приписами частини першої статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Метою апеляційного перегляду справи є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи повторно. Близька за змістом правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 зі справи № 904/3526/20, від 09.02.2022 зі справи № 17/169-07.
Верховний Суд зазначає, що суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. 
Отже, користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, суд апеляційної інстанції з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, мав би дослідити всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з наданням їм належної правової оцінки.
Згідно з частиною першою статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Верховний Суд також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Відповідно до частин першої-третьої статті 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Письмові, речові і електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, і пред`являються учасникам справи за їх клопотанням, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам.
Отже, у розумінні наведених положень процесуального законодавства рішення з господарського спору може ґрунтуватися лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом у судовому засіданні.
Водночас згідно з приписами статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте ані підтвердження розгляду судом апеляційної інстанції питань про прийняття додаткових доказів від учасника справи - ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», ані самого додатку № 12 до Контракту, матеріали справи № 905/1732/20 не містять. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції визнав встановленими обставини на підставі недопустимих доказів (а саме, на підставі самих лише письмових пояснень ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» щодо наявності такого додатку № 12 до Контракту та його змісту).
Встановлення фактичних обставин справи на підставі недопустимих доказів унеможливлює перевірку судом касаційної інстанції правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 05.12.2018 зі справи № 916/1813/16, від 26.01.2022 зі справи № 908/1380/18.
Отже, доводи касаційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.
Верховний Суд вважає передчасним надання відповіді щодо інших аргументів поданої касаційної скарги, оскільки під час касаційного провадження встановлено порушення судом попередньої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції.
Водночас касаційна інстанція згідно з приписами частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням наведеного постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Враховуючи те, що суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі вагомі, ключові та доречні питання, порушені у касаційній скарзі, які мають значення для вирішення даного спору під час нового розгляду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову Східного апеляційного господарського суду скасувати, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону. 
Судові витрати
За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання щодо судових витрат у ній.
Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ашинский металлургический завод» задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 зі справи № 905/1732/20 скасувати.
Справу № 905/1732/20 передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     І.  Колос

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова