УХВАЛА

19 травня 2022 року 
м. Київ

справа №540/2071/21
адміністративне провадження № К/990/11553/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Херсонської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі №540/2071/21 за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду до Херсонської обласної прокуратур (далі - відповідач) з позовом, у якому просила: 
- визнати бездіяльність Херсонської обласної прокуратури протиправною щодо нездійснення нарахування та невиплати вихідної допомоги при звільненні з органів прокуратури;
- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку, обчислення якої здійснити відповідно до    постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100;
- визнати бездіяльність Херсонської обласної прокуратури протиправною щодо нездійснення нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати з урахуванням посадового окладу згідно    статті 81 Закону України «Про прокуратуру»    за період з 26 березня 2020 року по 12 березня 2021 року.
- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 , виходячи з розміру посадового окладу, визначеного    статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх надбавок до посадового окладу, премій, та виплатити різницю недоотриманої суми заробітної плати за період з 26 березня 2020 року по 12 березня 2021 року.
- стягнути з Херсонської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 12 лютого 2021 року по день прийняття рішення у справі.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати вихідної допомоги при звільненні позивача з органів прокуратури; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача вихідну допомогу при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку визначеного з урахуванням посадового окладу згідно статті 81 ЗУ «Про прокуратуру»; визнано протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та невиплати позивачу заробітної плати з урахуванням посадового окладу згідно статті 81 Закону України «Про прокуратуру» за період з 27 березня 2020 року по 12 березня2021 року; зобов`язано здійснити перерахунок заробітної плати за період з 27 березня 2020 року по 12 березня 2021 року у відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Херсонської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року скасовано, прийнято у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність прокуратури Херсонської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні з органів прокуратури у розмірі середньої місячної заробітної плати згідно статті 44 Кодексу законів про працю України. Стягнуто з прокуратури Херсонської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні, у сумі 24    537,24 грн. Стягнуто з прокуратури Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, у сумі 86 773,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати вихідної допомоги позивачу при звільненні з органів прокуратури згідно статті 44 КЗпП України та стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, Херсонська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У поданій касаційній скарзі підставою для перегляду оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції скаржником визначено пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, із посиланням на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 420/4115/20, від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19 та від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, який застосовано судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи. 
Водночас Верховний Суд відхиляє такі доводи Херсонської обласної прокуратури, оскільки такі аргументи носять формальний характер, не стосуються предмету спору у цій справі та не свідчать про існування обставин, що є критеріями застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, так як саме висловлення Верховним Судом висновків у справах № 420/4115/20, № 560/3971/19  № 260/1890/19 наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім того, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Водночас, скаржником жодним чином не обґрунтована необхідність відступлення від сформованих висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково адміністративний позов в частині визнання бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати вихідної допомоги позивачу при звільненні з органів прокуратури у розмірі середньої місячної заробітної плати згідно статті 44 КЗпП України, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ні Закон України «Про прокуратуру», а ні Кодекс законів про працю України не містить застережень щодо виплати прокурорам вихідної допомоги при звільненні.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Так, предметом розгляду Верховним Судом у постановах від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 27 січня 2021 року у справі № 380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 640/23379/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 640/8451/20, від 26 лютого 2021 року у справі № 1.380.2019.006923 також було питання виплати вихідної допомоги (передбаченої нормами статті 44 КЗпП України) при звільненні прокурорів на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VІІ (у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури).
Отже, правовідносини у цій справі та у справах № 560/3971/19, № 260/1890/19, № 380/1662/20, № 260/1890/19, № 640/23379/19, № 640/8451/20, № 1.380.2019.006923 є подібними.
Крім того, у вказаних постановах від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 27 січня 2021 року у справі № 380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 640/23379/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 640/8451/20, від 26 лютого 2021 року у справі №1.380.2019.006923 Верховний Суд уже викладав свою правову позицію, а саме, що частиною п`ятою статті 51 Закону № 1697-VII (у редакції Закону № 113-ІХ) та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.
Враховуючи наявність правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 420/4115/20, від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19 та від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19 та усталеної правової позиції щодо застосування частини п`ятої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та статті 44 Кодексу законів про працю України у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі № 520/4403/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду