ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/519/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/13482/14-ц Категорія: 304090000 	Пироженко С.А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бородійчука В.Г., Сіренка Ю.В.
секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи: 
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач -  ОСОБА_1 ; 
особа, що подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 адвокат Дрига Людмила Вікторівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дриги Людмили Вікторівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2007 між сторонами укладено кредитний договір № DNABAN02000005, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 52256 грн на строк до 26 червня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти.
Відповідач зобов`язання за кредитним договором виконував частково та у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 19 вересня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 388312,03 грн, що складається з 49636,80 грн - заборгованості за кредитом; 95260,34 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом; 3590,40 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом; 239824,49 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 388 312,03 грн та судові витрати.
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитом в сумі 49636 грн. 80 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 95260 грн 34 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 3590 грн 40 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 239824 грн 49 коп. та судовий збір в сумі 3654 грн, а всього 391966 грн 03 коп.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 01 грудня 2014 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Дрига Людмила Вікторівна подала апеляційну скаргу та просить суд скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2014 року та скерувати справу на новий розгляд у той же суд в іншому складі суду.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідачу не було відомо про дату проведення судового засідання, жодного поштового повідомлення він не отримував, а судові повістки йому не надходили за адресою місця його реєстрації. У зв`язку із цим ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання та не повідомив суд про причину своєї неявки.
Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 22 червня 2007 року уклав із АТ КБ «ПриватБанк» договір щодо придбання в кредит автомобіля ВАЗ-210994, вартість якого становила 40500,00 грн, сплачував кошти по кредиту вчасно та в 2010 році указаний автомобіль був повернутий Банку. Після повернення автомобіля перестав сплачувати заборгованість за кредитом та виїхав на постійне місце проживання до Криму. В подальшому автомобіль було реалізовано.
Вважає, що Банк мав право звернення до суду про стягнення заборгованості по кредитному договору з 10 вересня 2011 року, що підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2012 року у справі № 2-3394/11. Однак позивач звернувся до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості лише у вересні 2014 року.
Представник відповідача вказує, що позивач не мав права нараховувати штраф у твердій грошовій сумі, а формування штрафу у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості вважає подвійною відповідальністю за одне і теж порушення.
Скаржник зазначає, що строк позовної давності для звернення до суду на момент подачі позовної заяви сплив, оскільки починаючи з 26 червня 2012 року, тобто з дати останнього платежу, Банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і тому саме з цього моменту починається перебіг позовної давності як щодо основного зобов`язання, так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум.
Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказане судове рішення не відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої встановлено, що 26 червня 2007 між сторонами укладено кредитний договір № DNABAN02000005, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 52256 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 16,08 % щомісячно на суму заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення кредиту 26 червня 2012 року.
Згідно із розрахунком позивача, станом на 19 вересня 2014 року ОСОБА_2 мав заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 388312,03 грн., що складається з 49636,80 грн. - заборгованості за кредитом; 95260,34 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 3590,40 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 239824,49 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Разом з тим під час розгляду справи апеляційним судом було досліджено матеріали цивільної справи № 2-2493/09, згідно із якими ЗАТ КБ «ПриватБанк» у лютому 2009 року звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором № DNABAN02000005 від 26 червня 2007 року, яка станом на 31 грудня 2008 року становила 62131,81 грн, у тому числі: 44569,16 грн - заборгованість за кредитом; 11739,31 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1077,12 грн - заборгованість за користування кредитом; 4746,22 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Звертаючись із вказаним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на положення ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України та вказував на наявність у позивача права достроково вимагати повернення суми кредиту.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2009 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DNABAN02000005 від 26 червня 2007 року на загальну суму 62131,81 грн та судові витрати понесені позивачем на сплату держмита в розмірі 621,32 грн, і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн, а всього 62783,13 грн.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Враховуючи наведене, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» вперше звернулось із позовом до ОСОБА_1 у лютому 2009 року із вимогою достроково стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, то позивачем було змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами. 
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк».
У зв`язку з тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2009 року позовні вимоги Банку задоволено та достроково стягнуто із відповідача заборгованість за кредитним договором № DNABAN02000005 від 26 червня 2007 року, відсутні підстави для повторного стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, відсотками та пенею, нарахованими за умовами кредитного договору.
Водночас статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Однак такі позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не пред`являло.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачем безпідставно пред`явлено до відповідача ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNABAN02000005 від 26 червня 2007 року, яка була достроково стягнута рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2009 року, а тому в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:
1) справу розглянуто неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Згідно із матеріалами справи Соснівським районним судом м. Черкаси 01 грудня 2014 року було ухвалене заочне рішення. Однак матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.
Так, всі судові документи, які направлялись судом першої інстанції ОСОБА_1 , повернулись до суду із відміткою на конверті про відсутність будинку під АДРЕСА_1 (а.с. 37, 43, 50). 
Отже судом першої інстанції розглянуто справу без участі відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, чим позбавлено відповідача права надати докази та заперечення з приводу пред`явленого позову.
У зв`язку з тим, що апеляційна скарга обґрунтована крім іншого і тим, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, викладені обставини є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.
Колегія суддів звертає увагу представника відповідача на те, що скасування рішення суду першої інстанції із направленням справи на новий розгляд у той же суд в іншому складі суду, на належить до повноважень апеляційного суду відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дриги Людмили Вікторівни слід задовольнити частково; рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2014 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України із позивача слід стягнути на користь відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового в розмірі 6320,88 грн.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дриги Людмили Вікторівни - задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6320 гривень 88 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді                                  

Повний текст постанови складений 20 квітня 2022 року