Ухвала 
 
01 серпня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 953/17425/19
провадження № 61-13865св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали та про участь у судовому засіданні при розгляді справи за позовом      ОСОБА_1 до Держави в особі Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_3 , відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 12 липня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав позов про стягнення майнової шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Харківського апеляційного суду від 12 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
У серпні 2021 року ОСОБА_1  подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 12 липня 2021 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, встановити судовий контроль та зобов`язати Державну казначейську службу України у добровільному порядку виконати судове рішення у тридцятиденний термін з дня його ухвалення, стягнути з відповідачів судові витрати.
 
У грудні 2021 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити, постанову Харківського апеляційного суду від 12 липня 2021 року залишити без змін.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 02 вересня 2021 року, відмовлено.
 
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 953/17425/19, витребувано справу з суду першої інстанції.
 
У грудні 2021 року матеріали цивільної справи № 953/17425/19надійшли до Верховного Суду.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 виклав клопотання про участь у розгляді справи та просив постановити окрему ухвалу щодо судді Київського районного суду м. Харкова Губської Я. В., яка тривалий час розглядала справу та через 11 місяців, за відсутності повноважень на відправляння правосуддя в цій справі, ухвалила рішення, яке є незаконним.
Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали
Відповідно до статті 420 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
У частині десятій статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».
Правові підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі відсутні, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання про участь у розгляді справи
 
Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
Згідно частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
 
Тлумачення вказаних норм свідчить, що попередній розгляд справи у суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Керуючись статтями 7, 260, 262, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання      ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.
 
У задоволенні клопотання       ОСОБА_1  про участь у судовому засіданні відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                     М. М. Русинчук