ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/33228/20                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Федорчук А.Б.
                                                                                   Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 травня 2022 року                                                                                         м. Київ
               Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Костюк Л.О.
 Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  «СВІТ-БУД ЛТД» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю  «СВІТ-БУД ЛТД» (далі - ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД») звернувся до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 10.11.2020 року №UA100300/2020/000172/2.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 10.11.2020 року №UA100300/2020/000172/2.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська митниця Держмитслужби звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
17 січня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю  «СВІТ-БУД ЛТД» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року продовжено строк розгляду справи за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  «СВІТ-БУД ЛТД» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - на 15 (п`ятнадцять) днів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, для здійснення митного оформлення товару: Труби з поліетилену, безшовні, гнучкі без фітингів: Труба ПЕ d 16 мм/320N, без галоген., Mutlusan, чорна, (001 165 506016 00 11)-1000 м.; Труба ПЕ d 20 мм/320N, без галоген., Мutlusan, чорна, (001 165 506020 00 11)- 1000 м.; Труба ПЕ d 16 мм/320N, без галоген., Mutlusan, opaнж., (001 165 506016 00 12) - 700 м.;B Труба ПЕ d 25 мм/320N, без галоген., Mutlusan, оранж., (001 165 506025 00 12)- 1500 м.; Тoprівельна марка: Mutlusan. Виробник: MUTLUSAN - PLASTIK ELEКTRIK SAN. vе TIC.A.I.. Країна виробництва: TR., Арматура кріплення недорогоцінних металів для фіксації електричних кабелів: Скоба металева одинарна, внут. D 14мм, Mutlusan, (001 048 060002 00 00)- 5000 шт.; Скоба металева одинарна, внут. D 16мм, Мutlusan, (001 048 060003 00 00)-4200 шт.; Скоба металева одинарна, внут. D 20мм, Mutlusan, (001 048 060004 00 00)-2500 шт.; Скоба металева одинарна, внут. D 25мм, Mutlusan, (001 048 060007 0000)- 700 шт.; Скоба металева подвійна, внут. D 22мм, Mutlusan, (001 048 070004 00 00)-400 шт.; Скоба металева подвійна, внут. D 26мм, Mutlusan, (001 048 070007 0000)- 400 шт.; Торгівельна марка: Mutlusan. Виробник: MUTLUSAN PLASTIK ELEKTRIK SAN. ve TIC.A.I.. Країна виробництва: TR ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» до Київської міської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) №UА100300/2020/423766 від 10.11.2020 року.
ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» визначило митну вартість імпортованого товару за основним методом - за ціною договору.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» разом з митною декларацією №UА100300/2020/423766 від 10.11.2020 року були подані наступні документи: Рахунок-фактура (інвойс) від 02.11.2020 року №PLS2020000082964; Автотранспортна накладна від 03.11.2020 року №819156, декларація про походження товару від 02.11.2020 року № PLS2020000082964; книжка МДП від 03.11.2020 року №ХF83281435, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.11.2020 року №7, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 04.05.2020 року №6-SB-PR, договір - контракт на перевезення від 26.10.2020 №6, копія митної декларації країни відправлення від 03.11.2020 року №20341300ЕХ725304.
11 листопада 2020 року Київською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100300/2020/000172/2.
Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару декларація від 08.09.2020 №UA100300/2020/627166 та від 10.09.2020 року №UA500080/2020/16371.
Також, під час здійснення Київською міською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також, надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, як повідомив відповідач, оскільки, в документах, які надані позивачем до митниці разом з митною декларацією (МД) №UА100300/2020/423766 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано всіх додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.11.2020 року №UA100300/2020/000172/2.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Частиною 1 статті 318 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.
У відповідності до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Нормами частини 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
За змістом ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини 7 статті 257 МК України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Нормами частини 6 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
За правилами ч.ч. 1-2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частиною 2 ст. 54 МК України закріплено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Приписами ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Нормами частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Положеннями частини 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За приписами ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У відповідності до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Нормами частини 7 статті 54 МК України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частиною 1 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Положеннями частини 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» було подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію (МД) від 10 листопада 2020 року №UА100300/2020/423766.
Позивачем здійснювалося митне оформлення наступного товару: Труби з поліетилену, безшовні, гнучкі без фітингів: Труба ПЕ d 16 мм/320N, без галоген., Mutlusan, чорна, (001 165 506016 00 11)-1000 м.; Труба ПЕ d 20 мм/320N, без галоген., Мutlusan, чорна, (001 165 506020 00 11)- 1000 м.; Труба ПЕ d 16 мм/320N, без галоген., Mutlusan, opaнж., (001 165 506016 00 12) - 700 м.;B Труба ПЕ d 25 мм/320N, без галоген., Mutlusan, оранж., (001 165 506025 00 12)- 1500 м.; Тoprівельна марка: Mutlusan. Виробник: MUTLUSAN - PLASTIK ELEКTRIK SAN. vе TIC.A.I.. Країна виробництва: TR., Арматура кріплення недорогоцінних металів для фіксації електричних кабелів: Скоба металева одинарна, внут. D 14мм, Mutlusan, (001 048 060002 00 00)- 5000 шт.; Скоба металева одинарна, внут. D 16мм, Мutlusan, (001 048 060003 00 00)-4200 шт.; Скоба металева одинарна, внут. D 20мм, Mutlusan, (001 048 060004 00 00)-2500 шт.; Скоба металева одинарна, внут. D 25мм, Mutlusan, (001 048 060007 0000)- 700 шт.; Скоба металева подвійна, внут. D 22мм, Mutlusan, (001 048 070004 00 00)-400 шт.; Скоба металева подвійна, внут. D 26мм, Mutlusan, (001 048 070007 0000)- 400 шт.; Торгівельна марка: Mutlusan. Виробник: MUTLUSAN PLASTIK ELEKTRIK SAN. ve TIC.A.I.. Країна виробництва: TR.
Із картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.11.2020 №UA100300/2020/00291 вбачається, що при поданні митної декларації, позивачем було надано наступні документи:
- Рахунок-фактура(інвойс) від 02.11.2020 №PLS2020000082964;
- Автотранспортна накладна від 03.11.2020 №819156;
- Декларація про походження товару від 02.11.2020 №PLS2020000082964;
- Книжка МДП (TIR carnet) від 03.11.2020 №XF 83281435;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.11.2020 №7;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, від 04.05.2020 №6-SB-PR;
- Договір-контракт на перевезення від 26.10.2020 №6;
- Копія митної декларації країни відправлення від 03.11.2020 №20341300ЕХ725304.
При цьому, ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» визначило митну вартість імпортованого товару за основним методом - за ціною договору.
Однак, Київською митницею Держмитслужби було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 11 листопада 2020 року №UA100300/2020/000172/2.
Матеріали справи свідчать, що позивачем надано документи, які підтверджують витрати на транспортування, а саме: довідка про транспортні витрати від 02.11.2020 року №7 по перевезенню вантажу за маршрутом м. Стамбул до митного кордону України п/п Парубне в сумі 60 000,00 грн., п/п Парубне - с. Блиставиця в сумі 23 485,00 грн., та заявка - договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.10.2020 року.
При цьому, ціни на товар вказані у специфікаціях і включають в себе всі витрати продавця, у тому числі, витрати на доставку та навантаження на борт судна, упаковку, маркування, митне очищення в країні експорту, оформлення сертифіката походження.
Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні частини десятої статті 58 Митного кодексу України, оскільки ,такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому, не впливають на числові значення митної вартості товарів. 
Водночас, правилами міжнародної торгівлі, Митного кодексу України та жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку продавця окремо зазначати в рахунку (інвойсі) числові складові витрат на супутні послуги, якщо згідно з умовами поставки вони включені до ціни товару.
З огляду на зазначене, посилання апелянта на відсутність рахунків в інвойсі, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Щодо посилання апелянта на те, що в інвойсі відсутня інформація про гарантійний термін на кожну окрему партію товару, колегія суддів вважає, що дані обставини не ставлять під сумнів заявлену до митного оформлення ціну товару позивача.
Доводи апелянта про те, що інформація, що міститься в Договорі на транспортне перевезення вантажу від 07.09.2020 №2 не могла бути врахована митним органом на час винесення рішення про коригування митної вартості, оскільки, що даний договір митниці не надавався, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Слід зазначити, що витрати на транспортування можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими підтверджувався б розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем, на адресу відповідача було надано довідку про транспортні витрати від 02.11.2020 №7 по перевезенню вантажу за маршрутом м. Стамбул (Туреччина) до митного кордону України п/п Парубне в сумі 60000,00 грн., п/п Парубне-с. Блиставиця в сумі 23485,00 грн., заявка-договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.10.2020 №6, де графі 15 зазначено сума і форма оплати « 83485,00 грн. по оригіналам документам, в день вивантаження». 
Зазначена довідка надає можливість ідентифікувати складову митної вартості, а саме перевезення товару до митного кордону України.
Крім цього, витрати по перевезенню вантажу підтверджуються міжнародною транспортною накладною від 03.11.2020 №819156, де зазначено перевізника, відправника, отримувача товару, номер інвойсу на поставлений товар, місце завантаження та вивантаження, тобто фактичні обставини перевезення вантажу.
Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що інформація про витрати по перевезенню відсутня є безпідставними.
З приводу посилання апелента на те, що відповідно до п. 4 Контракту від 04.05.2020 № 6-SB-PR, кожна поставка має супроводжуватись пакувальним листом, сертифікатом про походження товару, проте, вказані документи не надавались, в рахунку-фактурі неможливо однозначно ідентифікувати товар, заявлений в митній декларації, слід зазначити наступне.
В матеріалах справи міститься пакувальний лист, згідно інвойсу від 02.11.2020 року № PLS2020000082964 та декларацію країни відправлення від 03.11.2020 року №20341300ЕХ725304.
Також, представником позивача надано документи, які підтверджують митну вартість товару за першим методом - щодо ціни договору, а саме: рахунок-фактура (інвойс) від 02.11.2020 року №PLS2020000082964; автотранспортна накладна від 03.11.2020 року №819156, декларація про походження товару від 02.11.2020 року № PLS2020000082964; книжка МДП від 03.11.2020 року №ХF83281435, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.11.2020 року №7, Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 04.05.2020 року №6-SB-PR, Договір-контракт на перевезення від 26.10.2020 №6, копія митної декларації країни відправлення від 03.11.2020 року №20341300ЕХ725304.
Вказані документи містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору апелянтом не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару колегією судів не встановлено.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що відповідач не підтвердив належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.
Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що відповідач використав резервний метод.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 05 березня 2019 року у справі №810/4296/16, від 26 лютого 2019 року у справі №808/454/18 та від 19 червня 2018 року у справі №826/6346/16.
Як вбачається із рішення про коригування митної вартості від 10 листопада 2020 року №UA100300/2020/000172/2, у ньому зазначено лише дату та номер митних декларацій, на підставі яких, здійснено коригування митної вартості, при цьому, вказане рішення не містить інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації для застосування резервного методу, які числові значення митної вартості таких товарів, обсяги та умови їх поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості.
Отже, надані позивачем до відповідача документи на підтвердження вартості товару дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого статтею 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Київською міською митницею ДФС не доведено та суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-БУД ЛТД» саме другорядного методу визначення митної вартості - резервного, та послідовного вибору методів, як того вимагають положення частини 3 статті 57 Митного кодексу України.
Колегія суддів вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару.
Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД», так як, у відповідача не було підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів позивача, оскільки, відсутні доведені підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю  «СВІТ-БУД ЛТД» та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3  ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315,  316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

   Суддя-доповідач                                                                         Вівдиченко Т.Р.
          
   Судді                                                                                            Костюк Л.О.

                                                                                                      Кузьмишина О.М.