ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/1215/22                                              Головуючий у І інстанції - Маринченко О.А.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
        Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                        суддів:                 Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.,

               при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради Макаренка Макара Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду          м. Чернігова з адміністративним позовом до Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради Макаренка Макара Юрійовича, у якому просив:
- скасувати постанову серії СН № 2200426 від 21 січня 2022 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу закрити за відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги були мотивовані тим, що спірна постанова, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності є протиправною, позаяк при винесенні оскаржуваної постанови інспектор неповно з`ясував всі обставини справи.
Зокрема, зазначені в постанові відомості не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Позивач зупинив транспортний засіб, зайнявши крайнє праве положення на проїзній частині на відстані більше ніж 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, не створивши при цьому жодних перешкод або загрози безпеці дорожньому руху, у зв`язку з чим в діях Позивача відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності.
Також, посадовою особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, було порушено порядок її розгляду та права Позивача. Так, 24 січня           2022 року Позивач з`явився до Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради з метою з`ясування обставин, часу та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак в цей день йому повідомили, що справа не розглядалась, постанова не виносилась та його повідомлять про розгляд справи. Позивач подав письмове клопотання, в якому просив розглядати справу за його участі, виявив бажання скористатися правовою допомогою і бути присутнім під час розгляду справи з участю адвоката. 27 січня 2022 року Позивач з`явився особисто до Відповідача, де йому повідомили, що справа вже розглянута 21 січня 2022 року і постанова винесена.
Вказане є грубим порушенням посадовою особою своїх обов`язків, зловживання правами та, як наслідок, грубим порушенням прав Позивача, визначених статтею 268 КУпАП, що в сукупності з наведеним свідчить про незаконність оскаржуваної постанови та є підставою для її скасування.
Рішенням Деснянського районного суд міста Чернігова від 20 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апеляційна скарга мотивована доводами, які аналогічні викладеним у позовній заяві, та стосуються того, що матеріали справи не містять належних доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких вони просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги Позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до частини п`ятої ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою СН № 2200426 від 21 січня 2022 року Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 680 грн.
З постанови СН № 2200426 від 21 січня 2022 року вбачається, що 20 січня 2022 року  о 15 год. 01 хв. в м. Чернігові по вул. Шевченка, 9, особою, яка керувала транспортним засобом марки Skoda моделі Octavia, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , порушено правила зупинки, а саме здійснено зупинку транспортного засобу ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів та створено перешкоду дорожньому руху, чим порушено пункт 15.9 «е» Правил дорожнього руху.
На підставі даних фактів Відповідач виніс спірну постанову.
Не погоджуючись із вищевказаними висновками та постановою про накладення адміністративного стягнення, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач при прийнятті рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону на підставі належних доказів, а тому оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Рішенням Чернігівської міської ради «Про затвердження Положення про управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради у новій редакції» від                   25 березня 2021 року № 6/VIIІ - 6, зокрема затверджено Положення про управління у новій редакції (далі - Положення).
Відповідно до вказаного Положення до структури управління входить відділ контролю за паркуванням.
Згідно з п. 3.6.23. Положення у відділі контролю за паркуванням діють інспектори з паркування, які є посадовими особами органів місцевого самоврядування. Інспектори з паркування відповідно до покладених на управління завдань виконують, зокрема, функцію із здійснення перевірки дотримання Правил дорожнього руху, Правил паркування транспортних засобів у межах компетенції органів місцевого самоврядування та у випадках виявлення порушень вживають заходи щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб відповідно до чинного законодавства України.
Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про надання повноважень інспекторам з паркування» від 30 червня 2021 року № 366 уповноважено посадових осіб - інспекторів з паркування відділу контролю за паркуванням управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, зокрема від імені виконавчого комітету Чернігівської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладати адміністративні стягнення.
Відповідно до частини 3 статті 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
Згідно з ч.ч 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 3            ст. 122 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з положеннями п. 2.3 розд. 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Пунктом 1.9 розд. 1 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 8.4 (ґ) ПДР до групи інформаційно-вказівних знаків відносяться знаки, що запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Так, дорожній знак 5.45.2 «Кінець пункту зупинки автобуса» позначає кінець посадкового майданчика автобуса, а дорожній знак 5.47.2 «Кінець пункту зупинки тролейбуса» позначає кінець посадкового майданчика тролейбуса.
Згідно з п. 1.10 ПДР маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.
Відповідно до п. 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Пунктом 15.9 розд. 15 ПДР встановлені випадки, коли зупинка транспортного засобу забороняється.
Так, згідно з пп. «е» п. 15.9 розд. 15 ПДР зупинка забороняється ближче 30 м                   від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх           немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.
Відповідно до пп. «е» п. 2 частини 3 ст. 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх          відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.
Частина 3 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Отже, зупинка транспортного засобу Позивача ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів є суттєвим перешкоджанням дорожньому руху громадському транспорту та є загрозою в безпеці руху, оскільки така зупинка транспортного засобу унеможливила безпечні умови для під`їзду до зупинки або від`їзду від неї маршрутним транспортним засобам.
У примітці до вказаної статті 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Статтею 280 КУпАП визначено, що особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Згідно зі частиною 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність,                    по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Факт зупинки транспортного засобу Позивача Skoda Octavia ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів та створення перешкоди дорожньому руху, порушивши п. 15.9 (е) ПДР України було зафіксовано долученими фото, фіксацію якого проведено спецзасобом марки Samsung Galaxy Tab            Active 3, та вимір здійснено рулеткою геодезичною фібергласовою Makita LD050P, про що вказано в оскаржуваній постанові.
Згідно з частинами 2-4 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Колегією суддів досліджено оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та у встановленому порядку підтверджує висновки Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради Макаренка Макара Юрійовича про встановлені в оскаржуваній постанові правопорушення Позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказаного та не дають колегії суддів підстав вважати, що дії Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради Макаренка Макара Юрійовича при винесенні постанови серії СН № 2200426 від 21 січня 2022 року та притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є такими, які вчиненні з порушенням вимог чинних нормативно-правових актів.
Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що посадовою особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, було порушено порядок її розгляду та права Позивача. Так, 24 січня 2022 року Позивач з`явився до Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради з метою з`ясування обставин, часу та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак в цей день йому повідомили, що справа не розглядалась, постанова не виносилась та його повідомлять про розгляд справи. Позивач подав письмове клопотання, в якому просив розглядати справу за його участі, виявив бажання скористатися правовою допомогою і бути присутнім під час розгляду справи з участю адвоката. 27 січня 2022 року Позивач з`явився особисто до Відповідача, де йому повідомили, що справа вже розглянута 21 січня 2022 року і постанова винесена.
Відповідачами у відзивах на адміністративний позов не заперечується, що дійсно 24.01.2022 року Позивач у першій половині дня відвідав відділ, місцезнаходження якого знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Кирпоноса, будинок 9.
Проте, як вбачається з листа Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» від 14.02.2022 № 16/1632/01-14 будівля за вищевказаною адресою отримує живлення від розподільчого пункту (РП-4) кабельною лінією електропередачі 0,4 кВ. Згідно з оперативно-технічною документацією Чернігівських МЕМ, перерва в електропостачанні зазначеної будівлі відбулась 24.01.2022 з 09 год. 21 хв. до 13 год. 45 хв. Причиною відключення стало проведення планових ремонтних робіт на обладнанні РП-4. Про дане планове відключення споживачі заздалегідь були попереджені, згідно з вимогами Кодексу систем розподілу.
Отже, при спілкуванні з Позивачем останньому не було змоги повідомити про              будь-які дії, пов`язані з роботою відділу або інспектора з паркування, враховуючи, що вся інформація зберігається в електронному вигляді, доступ до якої можливий за наявності електропостачання.
При повторному відвідуванні відділу 27.01.2022 Позивачу було повідомлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена, копія вказаної постанови була вручена Позивачу особисто, про що наявна відмітка.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, справа про адміністративне правопорушення розглянута без участі Позивача, що відповідає розгляду справ про порушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксованих в режимі фотозйомки (відеозапису), визначеному статтею 279-1 КУпАП.
Крім того, при розгляді апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог, оскільки Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за наявності, передбачених законом підстав та відповідних доказів, що ним не спростовано під час апеляційного розгляду справи.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня  2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року;  пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Положеннями ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      А.Ю. Кучма

                                                                                                        І.О. Лічевецький