Ухвала
 
12 липня 2022 року
м. Київ
 
справа № 172/410/21
провадження № 61-17842св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року у складі судді Битяка І. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
 
У травні 2021 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10 червня 2019 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22035000130607 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 74 400 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у строк до 10 червня 2024 року. Умовами Кредитного договору встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту. Відсоткова ставка є фіксованою та нараховується в такому розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 %, на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. Відповідач не виконувала належним чином своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 23 квітня 2021 року в неї утворилася заборгованість перед банком в розмірі 103 300,46 грн, яка складається із:залишку простроченого кредиту - 74 400 грн; залишку прострочених відсотків - 5 464,46 грн; залишку прострочених комісій - 23 436 грн. Враховуючи викладене, АТ «Банк Кредит Дніпро» просило стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та судові витрати.
 
25 червня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги банку частково та заперечує щодо суми нарахованої банком комісії. 
 
Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором в сумі 79 864,46 грн, яка складається із: залишку простроченого кредиту - 74 400 грн; залишку прострочених відсотків - 5 464,46 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позов АТ «Банк Кредит Дніпро» в частині стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за кредитом і нарахованими відсотками за його користування доведено й обґрунтовано належним чином. Відмовляючи у стягненні комісії, суд виходив з того, що умовами пункту 1.2 Кредитного договору встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 3,5 % від суми кредиту, однак не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Тому передбачені пунктом 1.2 Кредитного договору умови в частині нарахування комісії за обслуговування кредиту повинні бути визнані недійсними.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» залишено без задоволення, а рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року - без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.
 
29 жовтня 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить змінити рішення місцевого суду стягнувши із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором в сумі 103 300,46 грн, яка складається із: залишку простроченого кредиту - 74 400 грн; залишку прострочених відсотків - 54 64,46 грн; суми прострочених комісій - 23 436 грн.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та мотивована тим, що суди не врахували правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, від 15 квітня 2020 року у справі № 333/3246/15-ц, від 20 травня 2020 року у справі № 361/4562/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 617/1552/15-ц, від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19, від 22 липня 2021 року у справі № 405/4719/16-ц, від 18 серпня 2021 року у справі № 761/25669/15-ц, від 10 вересня 2021 року у справі № 283/767/16-ц. Також суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 203, 204, 215, 629, 638 Цивільного кодексу України, статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 8, 9, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статті 2, 47, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», положення постанов Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 «Про затвердження Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», що призвело до висновку про недійсність окремих умов Кредитного договору. Крім цього, справа містить виключну правову проблему, оскільки законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування», і суди неоднаково тлумачать можливість встановлення у кредитному договорі комісії за його обслуговування.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Васильківського районного суду Дніпропетровської області.
 
23 листопада 2021 року справа № 172/410/21 надійшла до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Частиною третьою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
 
Встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 403 ЦПК України, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 496/3134/19 (провадження № 61-974св21) за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору.
 
Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходила з того, що справа містить виключну правову проблему, оскільки законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування». До цього часу судова практика з питання можливості встановлення кредитором комісії у кредитному договорі захищала боржника як слабку сторону у кредитних правовідносинах. Однак з прийняттям у 2017 році Закону України «Про споживче кредитування» судова практика змінилася. Суди неоднаково тлумачать можливість встановлення у кредитному договорі комісії за його обслуговування. Потенційно справи про визнання недійсним кредитного договору в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно із Законом України «Про споживче кредитування» (стягнення заборгованості за такими договорами) можуть перебувати на розгляді не тільки в суді касаційної, але й у судах апеляційної та першої інстанцій, а також виникнути в майбутньому. Оскільки в переважній більшості випадків справи цієї категорії є малозначними в силу закону, то рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідкам вирішення цієї правової проблеми має стати орієнтиром при вирішенні подібних справ судами першої та апеляційної інстанцій. Колегія суддів Другої судової палати зазначила, що передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з урахуванням таких аспектів розгляду справ про визнання недійсним кредитного договору в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно із Законом України «Про споживче кредитування» (стягнення заборгованості за такими договорами), що свідчить про виключність цієї правової проблеми, зокрема необхідність визначення: (а) чи можливе встановлення комісії згідно із Законом України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана. Аналіз судової практики свідчить про те, що сформувалося два підходи до застосування статей 1, 11 Закону України «Про споживче кредитування». За першого підходу відбувається кваліфікація умови договору, що передбачає комісію, як оспорюваної (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19). За другого підходу відбувається кваліфікація умови договору, що передбачає комісію, як нікчемної (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19).
 
В цій справі правовідносини є подібними до тих, що є предметом спору у справі № 496/3134/19, і стосуються, зокрема недійсності умов кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року справу № 496/3134/19 прийнято до розгляду.
 
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. 
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.
 
Виходячи з викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність зупинити провадження в цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19.
 
Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити провадження у справі № 172/410/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко