ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/2153/18                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року                                                                                           м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача                              Файдюка В.В.
суддів:                                        Мєзєнцева Є.І.
                                                  Собківа Я.М.

при секретарі:                              Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення з 01 січня 2016 року перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону про пенсійне забезпечення військовослужбовців (в редакції Закону № 900) з розміру грошового забезпечення 32 150,88 грн., визначеного уповноваженим органом (Міністерством внутрішніх справ України) в довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 02 червня 2017 року №22/6-70869 у строки та в порядку, передбачені законодавством; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії, визначивши її у розмірі 85 % від визначеного уповноваженим органом розміру грошового забезпечення в сумі 32 150,88 грн., та виплачувати перераховану пенсію без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат (підвищень) та надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), а також погасити відповідну заборгованість щодо пенсійного забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року по дату здійснення перерахунку. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року даний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по не проведенню ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 та провести виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи з 85% грошового забезпечення, зазначеного у довідці МВС України від 02 червня 2017 року №   22/6-70869, що становить 27328,25 грн., з урахуванням проведеного перерахунку.
Вказане рішення суду набрало законної сили 17 липня 2018 року.
06 серпня 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/2153/18.
11 січня 2022 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.
В обґрунтування даної заяви вказано, що Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не виконує рішення суду першої інстанції в повному обсязі, а саме не здійснює виплату пенсії в розмірі 27328,25 грн.
Невиконання рішення суду боржник пояснює тим, що відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії з 01 січня 2018 року не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Позивач, звертаючись до суду, просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії, визначивши її у розмірі 85 % від визначеного уповноваженим органом розміру грошового забезпечення в сумі 32 150,88 грн., та виплачувати перераховану пенсію без обмеження її максимального розміру.
Враховуючи, що судом задоволено позов у повному обсязі і зобов`язано боржника сплатити пенсію в розмірі 27328,25 грн., то відповідно зазначений розмір пенсії не може бути будь яким чином зменшений ніж той, що зазначений в рішенні суду.
Враховуючи викладене, позивач просив роз`яснити, чи може встановлена судом виплата пенсії ОСОБА_1 у розмірі 27 328,25 грн, бути обмежена максимальним розміром пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.
При цьому, суд виходив з того, що питання правомірності дій відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії за результатами здійсненного перерахунку є окремим предметом оскарження та не може бути вирішено в рамках роз`яснення судового рішення, оскільки потребує правової оцінки щодо правомірності дій відповідача.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та роз`яснити рішення. 
Скарга обґрунтована тим, що висновки викладені в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2022 року, не відповідають обставинам справи та наданим документам.
Вказано, що резолютивна частина рішення не містить формулювання щодо виплати пенсії без обмеження щодо її максимального розміру, не містить формулювання щодо урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.
Зазначені позовні вимоги були предметом розгляду і фактично враховані в результаті визначення пенсії у розмірі 27328,25 грн. Зазначений розмір пенсії більший, ніж максимальний розмір, встановлений статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», включає в собі всі надбавки та підвищення, про які зазначалось в позовній заяві та застосування яких було предметом судового розгляду.
Однак, саме відсутність в резолютивній частині рішення посилання на не застосування обмежень породжує труднощі у розумінні, чи дійсно визначений розмір пенсії є остаточним, чи такий розмір підлягає коригуванню в ході виконання рішення.
Відповідно до ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Приймаючи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, а також зважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, керуючись приписами статті 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Отже, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.
Вказана стаття КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.
Виходячи із системного тлумачення наведеної норми, роз`яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.
Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.
В той же час, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
Наведене свідчить про те, що оцінка поняття про незрозумілість судового рішення заявника повинна узгоджуватися зі вимогами статті 254 КАС України. При цьому, відповідно до ч. 2 статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення, чи не згодний з такою мотивацією. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це рішення до суду вищої інстанції, якщо таке право надане цим Кодексом. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення, а тому вони можуть виступити предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішенні. Якщо ж висновки суду щодо способу виконання у постанові відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням статті 254 КАС України, що забороняє змінювати (в тому числі доповнювати) зміст такого рішення.
На думку суду, наведені заявником обґрунтування жодним чином не свідчать про нечіткість, незрозумілість чи двозначність резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва, про роз`яснення якого ставиться питання. 
Так, у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року, про роз`яснення якого просить позивач, чітко визначено суму коштів, яку відповідач має виплачувати позивачу на виконання цього рішення, при цьому взагалі немає жодного значення механізм її обчислення - з обмеженням максимального розміру, чи без нього, оскільки така сума є фіксованою.
Таким чином, оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року є чітким, зрозумілим, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння та належним чином вмотивованим з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, підстави для задоволення заяви про роз`яснення рішення відсутні, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, суд вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року відсутні.
Відповідно, немає підстав для скасування оскаржуваної ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року про відмову у роз`ясненні судового рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються, оскільки є помилковими.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.
Повний текст рішення виготовлено 02 серпня 2022 року.

  Суддя-доповідач:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                      Є.І. Мєзєнцев

                                                                                          Я.М. Собків