ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року          м.Дніпро         Справа №  904/6356/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),
суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” на ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022, постановлену суддею Панна С.П., повний текст якої підписаний 08.06.2022, за наслідками розгляду позовної заяви Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” про розірвання договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 в частині поруки ПрАТ “СК “Інгосстрах” у справі   №904/6356/20
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк". м. Київ  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", м. Дніпро
про розірвання договору та стягнення заборгованості у сумі 5 392 481,27 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області  від 08.06.2022 у справі №904/6356/20 повернуто без розгляду позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, подану в межах цієї справи, Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” про розірвання договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 в частині поруки ПрАТ “СК “Інгосстрах”  на підставі ст. ст.49, 180 ГПК України, як таку, що не спрямована на предмет спору між позивачем та відповідачем, а відтак, не є позовом третьої особи із самостійними вимогами. 
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Інгосстрах”, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить ухвалу скасувати і передати позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на розгляд суду першої інстанції; повідомити апелянта про місце, дату та час розгляду даної апеляційної скарги; здійснювати розгляд скарги за участі представника ПрАТ “СК “Інгосстрах”. 
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі конкретних норм права або порушень, допущених судом першої інстанції під час постановлення ухвали, на навів, обмежившись загальними приписами законодавства щодо нез`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. 

Позивач, у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив, вважає ухвалу законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, зазначає, що суд першої інстанції, встановивши, що подана ПрАТ «СК «Інгосстрах» позовна заява третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, не відповідає вимогам ст.49 ГПК України, не пов`язана з первісним позовом та не містить самостійних вимог на предмет спору, правомірно здійснив повернення такої позовної заяви.
При цьому позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що всупереч ст.258 ГПК України подана апеляційна скарга не містить жодного доводу або обґрунтування щодо того, в чому полягає незаконність і/або необґрунтованість ухвали суду, яка оскаржується. 
Додатково зазначає, що у договір №DNHSLN103662 від 03.06.2013 були внесені 15.12.2016 зміни, відповідно до яких нова редакція цього договору не містить умов щодо поруки ПрАТ «СК «Інгосстрах», тому саме з 15.12.2016 ПрАТ «СК «Інгосстрах» не є поручителем за зобов`язаннями ТОВ «Істейтглобал» за кредитним договором, а відтак, рішення у цій справі не впливатиме на права і обов`язки заявника (ПрАТ «СК «Інгосстрах»). 
Через наведене констатує, що подання такого позову і скарги має очевидно штучний характер, що не узгоджується із належною процесуальною поведінкою сторони, а тому має ознаки зловживання правом, з огляду на що просить застосувати до ПрАТ «СК «Інгосстрах» заходи процесуального примусу за зловживання процесуальними правами. 

Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, про надання строку для вчинення зазначеної дії повідомлявся шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті суду. 

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.06.2022, справу №904/6356/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Березкіна О.В.          
Ухвалою суду від 29.06.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” залишено без руху з підстав неподання доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі та неподання доказів направлення скарги учасникам процесу листом з описом вкладення. При цьому у мотивувальній частині ухвали зазначено про відсутність доказів направлення скарги як позивачу, так і відповідачу, втім, у резолютивній частині ухвали зазначено про необхідність надання доказів направлення скарги лише позивачу. 
Вказану ухвалу отримано апелянтом 07.07.2022, відтак, недоліки скарги мали бути усунені у строк до 18.07.2022 (оскільки 17.07.2022 – неділя, вихідний день). 
18.07.2022 на виконання вимог ухвали суду від 29.06.2022 апелянтом подано докази направлення копії скарги позивачу та платіжне доручення № 5638 від 18.07.2022 про сплату 2481,00 грн судового збору.
З огляду на не зазначення судом у резолютивній частині ухвали всіх недоліків скарги, а відтак, неповне виконання апелянтом вимог ухвали суду, ухвалою суду від 19.07.2022 апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” повторно залишено без руху, заявнику наданий строк на усунення недоліків скарги, а саме подання доказів направлення копії скарги відповідачу листом з описом вкладення. 
Вказану ухвалу отримано апелянтом 26.07.2022, відтак, недоліки мали бути усунені у строк до 05.08.2022.
02.08.2022 на виконання вимог ухвали від 19.07.2022, апелянтом надані докази направлення апеляційної скарги відповідачу листом з описом вкладення.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «Інгосстрах» на ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі   №904/6356/20; з урахуванням положень ст.271 ГПК України скаргу вирішено розглядати без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження; сторонам наданий час для подання відзиву, заяв, клопотань. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
У листопаді 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", в якому просило:
- розірвати кредитний договір №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (з урахуванням всіх наступних змін і доповнень до нього), укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал";
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" прострочену заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5392481,27 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, зокрема, в частині несплати процентів, яка виникла на підставі кредитного договору №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 за користування кредитом за період з 26.12.2019 по 25.09.2020 у розмірі 5 363 174 грн. 30 коп.     
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05.01.2021 о 14:30 год.; встановлено відповідачу строк – 15 днів з моменту отримання ухвали на подачу відзиву на позов.  
21.01.2021 від ТОВ "Істейтглобал" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить в позові відмовити у повному обсязі. При цьому у відзиві зазначено, що про ухвалу від 03.12.2020 відповідач дізнався 05.01.2021 та в цю ж дату отримав позовну заяву.  
У підготовчому судовому засіданні 05.01.2021 оголошено перерву до 21.01.2021.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 продовжено підготовче провадження на 30 днів; відкладено судове засідання на 11.02.2021.
04.02.2021 відповідач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ, в якій просив суд: 
- прийняти зустрічну позовну заяву ТОВ "Істейтглобал" в одне провадження з первісним позовом; 
- визнати дійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" у формі "Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог припинення зобов`язання зарахуванням'' від 26.06.2020; 
- визнати дійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" у формі ''Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог припинення  зобов`язання зарахуванням'' від 25.09.2020; 
- визнати припиненим зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" перед Акціонерним товариством Комерційний Банк ''Приватбанк'' з повернення грошових коштів у розмірі 5 362 630,5 грн. за кредитним договором №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний Банк ''Приватбанк'' та Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал"; 
- судові витрати покласти на АТ КБ ''Приватбанк''.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані припиненням взаємних зобов`язань ТОВ "Істейтглобал" та АТ КБ "Приватбанк" у встановленому законом порядку, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Ухвалою від 15.02.2021 відкладено підготовче засідання на 16.03.2021.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у справі №904/6356/20 повернуто без розгляду зустрічну позовну заяву та додані до неї документи Товариству з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" з підстав порушення вимог ст.180 ГПК України (а.с.102-104, т.3).
ТОВ "Істейтглобал" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у справі №904/6356/20.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 904/6356/20 залишено без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2021 поновлено провадження у справі №904/6356/20, призначено підготовче засідання на 22.06.2021.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у зв`язку із запитом Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи у зв`язку з надходженням касаційної скарги ТОВ "Істейтглобал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 904/6356/20 зупинено провадження у справі № 904/6356/20 до повернення справи до Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Касаційного господарського суду від 16.08.2021 у справі № 904/6356/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 904/6356/20 за касаційною скаргою ТОВ "Істейтглобал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 904/6356/20. У вказаній ухвалі суд касаційної інстанції дійшов висновку, зокрема, про те, що господарський суд дійшов правильного і обґрунтованого висновку про повернення зустрічної позовної заяви з підстав недодержання заявником строків на вчинення відповідної процесуальної дії, у зв`язку з чим є очевидним правильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права в оскаржуваних судових рішеннях. 
13.09.2021 матеріали справи № 904/6356/20 надійшли до Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2021 поновлено провадження у справі № 904/6356/20 з 06.10.2021, призначено підготовче засідання на 06.01.2021.
21.09.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшов запит матеріалів справи № 904/6356/20 у зв`язку з надходженням касаційної скарги ТОВ "Істейтглобал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 904/6356/20.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2021 зупинено провадження у справі № 904/6356/20 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 904/6356/20 з касаційною скаргою ТОВ "Істейтглобал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2021.  Вказана ухвала мотивована, зокрема, наявністю ухвали Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 904/6356/20, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цього ж заявника на це саме судове рішення. Також, у зазначеній ухвалі суд касаційної інстанції звернув увагу скаржника на те, що відповідно до ч.2 ст.43 ГПК залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 поновлено провадження у справі № 904/6356/20 з 01.12.2021, призначено підготовче засідання на 01.12.2021.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 відкладено підготовче засідання по справі на 14.12.2021.
02.12.2021 Відповідач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК".
Ухвалою суду від 03.12.2021 повернуто зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" від 02.12.2021.
08.12.2021 до суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ''ІСТЕЙТГЛОБАЛ'' на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2021.
Ухвалою суду від 13.12.2021 провадження у справі № 904/6356/20 зупинено, матеріали справи № 904/6356/20 надіслані на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" – залишено без задоволення; ухвалу   Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 у справі № 904/6356/20 – залишено без змін. Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покладені на заявника апеляційної скарги. Визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" з подання апеляційної скарги (аналогічного змісту раніше поданій апеляційній скарзі) на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 у справі №904/6356/20 про повернення зустрічної позовної заяви на підставі ст. 180 ГПК України, як поданої за межами строку, встановленого для її подання, зловживанням процесуальними правами та застосовано заходи процесуального примусу у вигляді попередження Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" про недопустимість зловживання процесуальними правами.
Ухвалою суду від 20.01.2022 поновлено провадження у справі № 904/6356/20 з 15.02.2022 та призначено підготовче засідання на 15.02.2022. 
08.02.2022 до суду від ТОВ "Монтана-Естейт" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 по справі № 904/6356/20.
Ухвалою суду від 10.02.2022 провадження у справі № 904/6356/20 зупинено, матеріали справи № 904/6356/20 надіслані на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2022 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 у справі №904/6356/20 скаржнику без розгляду.
Ухвалою суду від 19.05.2022 поновлено провадження у справі № 904/6356/20 з 09.06.2022, призначено підготовче засідання на 09.06.2022 о 15:00.
07.06.2022 в рамках справи № 904/6356/20 до Господарського суду Дніпропетровської області від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору, в якій заявник просить суд прийняти позовну заяву до розгляду, розірвати договір №DNHSLN103662 від 03.06.2013 в частині поруки ПрАТ СК "Інгосстрах", судові витрати покласти на відповідача. 
В обґрунтування позовних вимог Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" зазначає, що йому стало відомо про пред`явлення позову АТ КБ “Приватбанк” до ТОВ “Істейтглобал” про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5392481,27 грн., яка виникла на підставі кредитного договору № DNHSLN103662 від 03.06.2013 та розглядається в Господарському суді Дніпропетровської області. 
При цьому з посиланням на п.п.8.3, 8.5 договору заявник звертає увагу, що станом на 06.06.2021 не отримав від ТОВ "Істейтглобал" підтвердження відсутності порушень, що є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку.
Також, ПрАТ СК "Інгосстрах" повідомило про прийняття рішення про одностороннє розірвання Договору в частині надання поруки щодо виконання зобов`язань ТОВ "Істейтглобал" перед АТ КБ "Приватбанк" за Договором  DNHSLN103662 від 03.06.2013 та просить вважати такий договір  розірваним (у вищезазначеній частині).
Ухвалою від 08.06.2022 зустрічну позовну заяву повернуто без розгляду з підстав її невідповідності вимогам ст.ст.49, 180 ГПК України (а.с.147-149, т.4).
Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження. 

Повертаючи без розгляду зустрічну позовну заяву ПрАТ «СК «Інгосстрах», суд першої інстанції  прийшов до висновку, що вказана позовна заява третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору суперечить приписами ст.49 ГПК України, оскільки не спрямована на предмет спору між позивачем та відповідачем, наслідком чого є її повернення за ч.6 ст.180 ГПК України. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Виходячи з приписів ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст. 4 ГПК України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Верховний Суд за таких міркувань зазначає, що реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку – норм ГПК України.
У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем інша особа (третя особа) з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.
Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, у справу, зокрема врегульовано нормами ст.49 ГПК України.
Зміст ч. 1 ст. 49 ГПК України свідчить, що необхідною умовою набуття іншою особою статусу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є дотримання таких критеріїв як: 
1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);
2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);
3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).
Дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами.
Аналогічний правовий висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/1610/20 від 30.11.2021, у справі №910/6681/20 від 10.02.2021, у справі №912/2751/16 від 11.11.2020, у справі №911/3132/17 від 05.12.2019.
Положеннями ст. 49 ГПК України окремо унормовано строк вступу у справу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.
Таким чином, Верховний Суд відзначає, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або кількох сторін.
При цьому позови таких осіб мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення ч. 5 ст. 49 та ч. 4 ст. 180 ГПК України та відповідати вимогам ст.ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 та від 12.06.2019 у справі № 916/542/18.
Отже, право на пред`явлення позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не є абсолютним, подаючи позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо форми, змісту, строку подання, а також порядку її подання.
Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.
За приписами статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу (частини 1-4 ст.180).
Зустрічний позов   це вимога відповідача до позивача, тобто зустрічна вимога, що розглядається одночасно з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача. Такий позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів. По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги    за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1  статті 49 ГПК України  має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, а ст.180 ГПК України застосовується в тій частині, що відповідач за позовом третьої особи (який має збігатись з первісним відповідачем) має право подати на відповідну позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами зустрічну позовну заяву у визначений судом строк.   
Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів  статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.
Вказані правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 916/542/18, у постанові Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 916/1302/18.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір між сторонами за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо невчасної сплати відповідачем процентів за користування кредитом, а тому позовною вимогою є сплата відповідачем простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5392481,27 грн., яка виникла на підставі кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 та розірвання  кредитного договору № DNHSLN103662 від 03.06.2013 (з урахуванням всіх наступних змін і доповнень до нього), укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал», у зв`язку з його істотним порушенням відповідачем.
У свою чергу, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» у своєму позові просить суд розірвати договір №DNHSLN103662 від 03.06.2013 в частині поруки ПрАТ «СК «Інгосстрах», якою забезпечене належне виконання зобов`язань ТОВ «Істейтглобал» перед АТ КБ «Приватбанк».  
Відтак, позов ПрАТ «СК «Інгосстрах» направлений на виключення цього товариства із зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем, зокрема шляхом виключення із забезпечувального зобов`язання (поруки).
Згідно частини 6 ст.180 Господарського процесуального кодекс України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
З огляду на те, що ст.49 ГПК України унормовано, що третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, має подати позовну заяву саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину, а в даному випадку таким вимогам подана ПрАТ «СК «Інгосстрах» позовна заява не відповідає, судом першої інстанції здійснено обґрунтований висновок стосовно повернення позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами без розгляду.
Колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим висновок господарського суду стосовно того, що позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" спрямований на можливе повне або часткове виключення задоволення первісного позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", а відтак, за своєю суттю цей позов фактично є зустрічним, оскільки можливе задоволення позову ПрАТ «СК «Інгосстрах» жодним чином не впливає на розгляд первісного позову та не виключає його повне або часткове задоволення (оскільки дане товариство співвідповідачем у даній справі не залучалось; при цьому за доводами позивача з 15.12.2016 у кредитний договір внесені зміни, за якими ПрАТ «СК «Інгосстрах» взагалі не є поручителем відповідача у цій справі). Втім, такий висновок не призвів до прийняття неправильного рішення у справі.  

За таких обставин, ухвала місцевого суду про повернення зустрічної позовної заяви є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення, наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують викладених в ухвалі висновків суду.
      Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Щодо клопотання АТ КБ "Приватбанк" про визнання дій ПрАТ «СК «Інгосстрах» зловживанням процесуальними правами та застосування до нього заходів процесуального примусу, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 1 ст. 43 ГПК України на учасників судового процесу та їх представників покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17).
Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
У статті 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зазначено, що зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Зловживання процесуальними правами, в тій чи іншій мірі спрямоване на перешкоджання реалізації захисту порушеного права. Порушниками, які можуть зловживати своїми процесуальними правами, можуть бути особи, які беруть участь у справі, інші учасники процесу, оскільки кожен з них наділений відповідними процесуальними правами і обов`язками та відповідно може впливати на хід розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"; рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010; рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).
У рішенні від 07.07.1989 у справі “Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії”, в якому Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, а також вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", no. 26976/06, від 20.01.2011).
Суд апеляційної інстанції наголошує, що подання Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» позову третьої особи із самостійними вимогами не спрямованим на спір між позивачем та відповідачем, та в подальшому подання неналежно мотивованої апеляційної скарги, на ухвалу господарського суду постановлену за результатом розгляду відповідного позову, є прикладом зловживання процесуальними правами і полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.
Частина 4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України безпосередньо покладає на суд обов`язок вживати заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами, під які у розумінні п. 3 ч.2 цієї статті у повній мірі підпадають дії ПрАТ «СК «Інгосстрах» з подання позову третьої особи із самостійними вимогами та, в подальшому, апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022.
Частиною 1 ст. 131 Господарського процесуального України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф (ч. 1 ст. 132 ГПК України).
Отже, оцінивши обставини справи в їх сукупності, дослідивши зміст двох поданих ПрАТ «СК «Інгосстрах» позову та апеляційної скарги, спосіб та характер вчинення відповідних процесуальних дій, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про наявність в діях цього товариства ознак зловживання своїми процесуальними правами, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до ПрАТ «СК «Інгосстрах» вперше захід процесуального примусу у вигляді попередження.

      На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 43, 131, 133, 269, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд   
                                                       
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах”  на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі №904/6356/20 – залишити без задоволення.
Ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі №904/6356/20 – залишити без змін.
Судові витрати  Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Визнати дії Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” з подання позову третьої особи з самостійними вимогами та апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі №904/6356/20 про повернення цієї позовної заяви, зловживанням процесуальними правами.
Попередити Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Інгосстрах” про недопустимість зловживання процесуальними правами та про те, що при подальшому зловживанні процесуальними правами апеляційний суд може застосувати заходи процесуального примусу, передбачені статтею 135 Господарського процесуального кодексу України, зокрема накладення штрафу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена та підписана – 22.08.2022. 

Головуючий суддя                                                                                          О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                              С.Г. Антонік