ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 червня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 733/786/21
Головуючий у першій інстанції – Овчарик В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/513/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Зіньковець О.О.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Виконавчий комітет Ічнянської міської ради Чернігівської області,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Ічнянська міська рада Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області про часткове скасування рішення Виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області від 25 грудня 1997 року № 323,-

                                        У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ічнянської міської ради Чернігівської області, в якому просив:
-  поновити йому пропущений строк для звернення до суду з даним позовом;
-  скасувати рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25 грудня 1997 року № 323 в частині безкоштовної передачі у приватну власність громадянину України ОСОБА_2 земельної ділянки площею 400 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-     судові витрати  покласти на відповідача.
Позов обґрунтовував тим, що він є власником житлового будинку, що  розташований в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15.09.2014.
З метою безкоштовного отримання у власність земельної ділянки за вказаною адресою для обслуговування власного будинку ОСОБА_1 вирішив звернутись до Ічнянської міської ради для оформлення необхідних документів, проте в січні 2021 року йому стало відомо, що на підставі рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25.12.1997 року № 323, 400 кв. м земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 .
Вважає, що виконавчий комітет Ічнянської міської ради народних депутатів  безпідставно передав у власність іншій особі частину його земельної ділянки незважаючи на те, що він починаючи із 20 травня 1983 року є фактичним власником будинку та користувачем присадибної ділянки. При цьому,  оскаржуване рішення прийнято виконавчим комітетом Ічнянської міської ради народних депутатів з перевищенням своїх повноважень, оскільки відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Таким чином вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
ОСОБА_1 просив поновити строк для звернення до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що про існування оскаржуваного рішення він дізнався лише 12.01.2021.

Ухвалою суду від 20.08.2021 замінено неналежного відповідача – Ічнянську міську раду Чернігівської області на належного відповідача – Виконавчий комітет Ічнянської міської ради Чернігівської області, а також залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету пору – Ічнянську міську раду Чернігівської області (т.1 а.с. 70-71).

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду з позовом до Виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області про часткове скасування рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25.12.1997 №323.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області про часткове скасування рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25.12.1997 №323 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції без дослідження під час розгляду справи рішення Ічнянської міської ради про передачу повноважень Виконавчому комітету Ічнянської міської ради щодо регулювання земельних відносин, не мав підстав для правового висновку про законність оскаржуваного рішення Виконавчому комітету Ічнянської міської ради від 25.12.1997 №323. 
Заявник указує, що Виконавчий комітет Ічнянської міської ради народних депутатів 25.12.1997 всупереч його майновим інтересам вирішив безпідставно передати у власність частину його земельної ділянки площею 400 кв. м іншій особі,  незважаючи на те, що він починаючи з 20.05.1983 є фактичним власником будинку та користувачем присадибної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ,
Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт передачі в 1983 році спірної земельної ділянки в користування саме ОСОБА_2 .

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача – адвоката Мироненко О.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника третьої особи ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , яка просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_1 при винесенні виконавчим комітетом Ічнянської міської ради народних депутатів рішення від 25.12.1997 №323 в частині безкоштовної передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 400 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З висновком районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 погоджується апеляційний суд, однак такого висновку суд першої інстанції дійшов із порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2014 року  (справа № 733/1666/14-ц) (т.1 а.с. 11-13, 141-145).
Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25.12.1997 № 323 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки згідно заяв та документів, що підтверджують право користування земельними ділянками, зокрема ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 ,  приватизувати земельну ділянку площею 4400 кв. м: 600 кв. м для обслуговування жилих та господарських будівель, 1500 кв. м для сінокосу по АДРЕСА_2 , для ведення підсобного господарства 2300 кв. м, із них: 900 кв. м в кінці присадибних ділянок по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 і АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 15).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, загальною площею 108,3 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 48).
23.12.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності у власність орієнтовною площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 161).
Листом Ічнянської міської ради від 24.03.2021 ОСОБА_1 повідомлено, що заява останнього про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності орієнтовною площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства була розглянута на постійній комісії з питань містобудування, архітектури, землекористування, використання природних ресурсів та охорони навколишнього середовища, яка рекомендувала відкласти згадану вище заяву для додаткового вивчення та винесення на чергову сесію Ічнянської міської ради. Про додатковий розгляд заяви ОСОБА_1 буде повідомлено (а.с. 85).
06.04.2021 комісією у складі голови Животяги Я.В., заступника голови комісії Коваленка О.М. та члени комісії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 складено акт обстеження земельних ділянок в АДРЕСА_1 в присутності гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В результаті обстеження даної земельної ділянки встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету №323 від 27.12.1997 гр. ОСОБА_2 передані в приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,4400 га із них: 600 кв м. для обслуговування жилих та господарських будівель, 1500 кв. м для сінокосу по АДРЕСА_2 , для ведення підсобного господарства 2300 кв. м, із них: 900 кв. м в кінці присадибних ділянок по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 і АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 звернувся до ФОП ОСОБА_7 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою, проте суміжний землекористувач ОСОБА_8 не підписує Акт визначення та погодження зовнішніх меж земельних ділянок мотивуючи тим, що частиною його земельної ділянки користується гр. ОСОБА_2 (т.1 а.с. 57, 86).
Відповідно до рішення тринадцятої сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради від 27 жовтня 2021 року № 444-VIII надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності орієнтовною площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 (а.с. 193-201, 235-251). 

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
ЦПК України визначає, що саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.
Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).
Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.
Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.
При зверненні до суду ОСОБА_1 заявлено вимогу про скасування рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25 грудня 1997 року № 323 в частині безкоштовної передачі у приватну власність громадянину України ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 400 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував порушенням його майнових прав, оскільки виконавчий комітет Ічнянської міської ради народних депутатів 25.12.1997 вирішив безпідставно передати у власність частину його земельної ділянки ОСОБА_2 . 
В якості належного відповідача у справі участь брав Виконавчий комітет Ічнянської міської ради, ОСОБА_2 позивачем у позові зазначено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предметом спору є рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25 грудня 1997 року № 323, яким передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку, площею 400 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, ОСОБА_1 помилково визначено статус ОСОБА_2 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки вирішення вказаних позовних вимог по суті безпосередньо стосується прав, законних інтересів та обов`язків ОСОБА_2 , якому оспорюваним рішенням  передано спірну земельну ділянку у власність. Однак зазначене районним судом залишено поза увагою та останній до участі у справі в якості належного відповідача не був залучений.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).
Зважаючи на те, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни неналежного відповідача належним, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.
З огляду на те, що до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 районний суд дійшов з помилкових мотивів, рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. Позов у справі за відсутності належного відповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався. 
Враховуючи те, що суд першої інстанції розглянув справу без залучення до участі у справі ОСОБА_2 як співвідповідача, колегія суддів дійшла висновку про  передчасність поновлення судом ОСОБА_1 пропущеного строку для звернення до суду з даним позовом, а тому з резолютивної частини рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року необхідно виключити абзац перший наступного змісту: «Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду з позовом до виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області, треті особи: ОСОБА_2 та Ічнянська міська рада Чернігівської області, про часткове скасування рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 25 грудня 1997 року № 323». В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Виключити з резолютивної частини рішення абзац перший наступного змісту:
«Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду з позовом до виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області, треті особи: ОСОБА_2 та Ічнянська міська рада Чернігівської області, про часткове скасування рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 25 грудня 1997 року № 323». 
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01.07.2022.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                 О.І.Онищенко

                                                                                          Н.В.Шитченко