Дата документу 21.06.2022 Справа № 337/3111/14-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 337/3111/14-ц 
Провадження №22-ц/807/1262/22 
Головуючий в 1-й інстанції – Нещеретна Л.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Пузіна Дениса Миколайовича на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,- 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії №3-35865-22 від 19.08.2008 року, яка виникла станом на 04.04.2014 року у розмірі 111479,68 грн. та складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором у сумі 10998,10 грн.; нарахованих відсотків по заборгованості у сумі 3829,48 грн.; нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості у сумі 96652,10 грн., зазначивши, що відповідач добровільно умови договору не виконує. 

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №3-35865-22 від 19.08.2008 року у сумі 111479,68 грн., судовий збір, сплаченій позивачем при зверненні до суду у сумі 1114,80 грн., а всього 112594,48 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Пузіна Дениса Миколайовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
       
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду першої інстанції.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн. (2481,00 грн. Х 100 = 248 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.08.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був складений договір №015-Р/007443 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки.

Згідно п.1.1 Договору, Банк відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок і надав відповідачу платіжну картку Visa Elektron № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.4.4 Договору відповідач ОСОБА_2 проводить розрахунки з використанням платіжної картки тільки в межах суми видаткового ліміту.

19.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №3-35865-22 про відкриття відновлюваної кредитної лінії, згідно з яким Банк надає в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності та платності Кредитні ресурси шляхом відкриття на Картковий рахунок позичальника, на якому враховуються операції, що здійснюються з використанням картки Visa Elektron № НОМЕР_1 , відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 11000,00 гривень із сплатою процентів за користування Кредитними ресурсами у розмірі, процентних ставок передбачених п.4.1., 4.1.1, 4.1.2 цього договору, а позичальник зобов`язується повністю повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії ресурси в строк до 19 червня 2010 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами у розмірі та у строки , встановлені цим договором.

Зі свого боку Банк умови кредитного договору виконав в повному обсязі, але відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання в частині погашення заборгованості не виконує, станом на 04.04.2014 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 111479,68 грн., яка складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором у сумі 10998,10 грн.; нарахованих відсотків по заборгованості у сумі 3829,48 грн.; нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості у сумі 96652,10 грн.

Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 526 ЦК України зазначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

05.08.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був складений договір №015-Р/007443 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки. Згідно п.1.1 Договору, Банк відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок і надав відповідачу платіжну картку Visa Elektron № НОМЕР_1 .

19.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №3-35865-22 про відкриття відновлюваної кредитної лінії, згідно з яким Банк надає в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності та платності Кредитні ресурси шляхом відкриття на Картковий рахунок позичальника, на якому враховуються операції, що здійснюються з використанням картки Visa Elektron № НОМЕР_1 , відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 11000,00 гривень із сплатою процентів за користування Кредитними ресурсами у розмірі, процентних ставок передбачених п.4.1., 4.1.1, 4.1.2 цього договору, а позичальник зобов`язується повністю повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії ресурси в строк до 19 червня 2010 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами у розмірі та у строки , встановлені цим договором.

Банк умови кредитного договору виконав в повному обсязі, але відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання в частині погашення заборгованості не виконує, станом на 04.04.2014 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 111479,68 грн., яка складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором у сумі 10998,10 грн.; нарахованих відсотків по заборгованості у сумі 3829,48 грн.; нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості у сумі 96652,10 грн.

Розмір заборгованості розраховано згідно умов договору, не спростовано відповідачем у справі, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає такий розмір обґрунтованим і доведеним. 

Враховуючи, що відповідач не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції з причин неотримання за місцем реєстрації поштової кореспонденції і заявив про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог при поданні апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе вказану заяву розглянути.

 
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

 
Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

 
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

 
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

 
Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

 
       Відповідно до умов договору №3-35865-22 від 19 серпня 2008 року про відкриття відновлюваної кредитної лінії, а саме п. 2.1. Банк надає в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності та платності Кредитні ресурси шляхом відкриття на Картковий рахунок позичальника, на якому враховуються операції, що здійснюються з використанням картки Visa Elektron № НОМЕР_1 , відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 11000,00 гривень із сплатою процентів за користування Кредитними ресурсами у розмірі, процентних ставок передбачених п.4.1., 4.1.1, 4.1.2 цього договору, а позичальник зобов`язується повністю повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії ресурси в строк до 19 червня 2010 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами у розмірі та у строки , встановлені цим договором.

       Таким чином, зазначеними умовами кредитного договору встановлено строк його дії до 19.06.2010 року.

       Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором останній платіж на погашення кредитної заборгованості відбувся у березні 2009 року (а.с.11).        

       При цьому позов до суду про стягнення заборгованості подано 30 квітня 2014 року.

       Таким чином, позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності про застосування якого просить відповідач у справі, що є підставою для відмови у задоволенні вимог позову. 

Враховуючи наведене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні вимог позову.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1  підлягає стягненню судовий збір у сумі 1672,21 грн. за подання апеляційної скарги у справі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Пузіна Дениса Миколайовича задовольнити.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2014 року у цій справі скасувати та прийняти нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1672,21 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 21 червня 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        О.В. Крилова

О.З. Поляков