ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/8521/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Чередниченка В.Є.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області	
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2021р. у справі №280/8521/21 	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про: 	Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  визнання протиправним та скасування рішення,   зобов`язання вчинити певні дії  	

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним  позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання протиправними дій  та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 14.09.2021р.  / а.с. 1-6/.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито  провадження в адміністративній справі №280/8521/21  та справа призначена до судового розгляду /а.с. 24/.
Позивач, посилаючись у позовній заяві  на те, що 08.09.2016р. його звільнено у відставку з посади судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, та після виходу у відставку -20.09.2016р. відповідачем йому призначено та виплачувалось довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без будь-якого обмеження її граничного розміру, у зв`язку із зміною з 01.01.2020р.  розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що є підставою для перерахунку раніше призначеного йому грошового утримання судді у відставці,  він отримав довідку №08-02/995  від 17.03.2020р. про розмір суддівської винагороди та 23.12.2020р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного довічного грошового  утримання судді у відставці, але  йому відмовлено у проведенні перерахунку про що зазначено у листі за вих. №0800-0204-8/1659 від 13.01.2021р., ця відмова була ним оскаржена у судовому порядку і рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2021р. у справі 280/956/21  такі дії відповідача визнано протиправними, та зобов`язано відповідача провести йому перерахунок довічного грошово утримання судді у відставці на підставі довідки №08-02/995  від 17.03.2020р. Рішенням відповідача №923040813292 від 06.04.2021р. на виконання рішення суду від 17.03.2021р. у справі №280/956/21 здійснено перерахунок його довічного грошового  утримання судді у відставці та встановлено новий процент розрахунку – 62%. Не погодившись із таким рішенням він звернувся до відповідача із запитом щодо підстав для встановлення нового відсоткового значення, та відповідач листом №8977-7991/Б-02/8-0800/21 від 12.07.2021р. повідомив що його стаж на посаді судді становить 26 років 4 місяці 21 день  за період з 11.04.1990р. по 31.08.2016р. і на підставі цього відсоток розрахунку пенсії від заробітку складає 62% відповідно до п. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Такий висновок зроблено відповідачем виходячи з того, що ним не включено до його стажу роботи на посаді судді період роботи у прокуратурі Запорізької області та 1/2 періоду навчання в Харківському юридичному інституті ім. Дзержинського і позивач вважає що такий висновок відповідача суперечить нормам чинного законодавства, є необґрунтованим та безпідставним, тому просив суд:   - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо визначення розміру стажу позивача на посаді судді 26 років 4 місяці 21 день та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 62 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні перерахунку, про що зазначено в листі № 8977-7991/Б- 02/8-0800/21 від 12.07.2021р. ГУ ПФУ в Запорізькій області, без урахування до стажу роботи на посаді судді: 1/2 строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського в період з 01.09.1980р. по 01.07.1984р. та стажу роботи в прокуратурі Запорізької області в період з 01.08.1984р. по 10.04.1990р. (включно); - визнати за позивачем право та зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи на посаді судді: 1/2 строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського в період з 01.09.1980р. по 01.07.1984р. - 01 рік 11 місяців 01 день; стаж роботи в прокуратурі Запорізької області в період з 01.08.1984р. по 10.04.1990р. - 05 років 08 місяців 09 днів; - визнати за позивачем право та зобов`язати ГУ ПФУ  в Запорізькій області відповідно до п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи зі стажу роботи на посаді судді 34 роки 00 місяців 18 днів, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області № 08-02/995 від 17.03.2020р., в розмірі 78% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.
Рішенням   Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2021р. у справі №280/8521/21 позовні вимоги задоволено частково,   визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області  щодо виключення ОСОБА_1 зі стажу на посаді судді, який враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи в органах прокуратури з 26.07.1985р. по 10.04.1990р. та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, і зменшення щомісячного довічного грошового утримання до 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;             - зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області  зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи в органах прокуратури з 26.07.1985р. по 10.04.1990р. та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, у зв`язку із чим здійснити з 19.02.2020р. перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат; -    у задоволенні решти позовних вимог  відмовлено / а.с. 38-42/.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 01.12.2021р. у цій справі , подав апеляційну скаргу  безпосередньо до суду апеляційної інстанції /а.с. 94-101/.
З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022р.  з суду першої інстанції витребувано матеріали справи  №280/8521/21 / а.с. 103/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 25.01.2022р. / а.с. 105/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.07.2021р. . у справі №280/8521/21 апеляційна скарга ГУ ПФУ в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.01.2022р. у справі №280/8521/21  залишена без руху, та відповідачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 106/.
У межах встановленого судом строку недоліки апеляційної скарги, які були зазначені у вищезазначеній ухвалі, відповідачем було усунуто / а.с. 109-111/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022р.  у справі №280/8521/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Запорізькій області   на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2021р. у справі №280/8521/21 / а.с. 115/ і апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 21.02.2022р.  /а.с. 116/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством строк та спосіб було повідомлено учасників справи /а.с. 117-119/.
Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 94-97/ на те, що він не погоджується з рішенням суду першої інстанції від 01.12.2021р. з огляду на те, що судом під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, тому вважає  що судом першої інстанції прийнято рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд рішення суду від 01.12.2021р.  скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  позивача у справі, 08.09.2016р. звільнено у відставку з посади судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, та 20.09.2016р. ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідачем у справі, позивачу  призначено та виплачувалось довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без будь-якого обмеження її граничного розміру / а.с. 8,17-21/
01.03.2020р. змінився розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що є підставою для перерахунку раніше призначеного позивачу грошового утримання судді у відставці,  позивачем отримано  довідку ТУ ДСА в Запорізькій області №08-02/995  від 17.03.2020р. про розмір суддівської винагороди  / а.с. 14/ та 23.12.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці, але  йому відмовлено у проведенні перерахунку про що зазначено у листі за вих. №0800-0204-8/1659 від 13.01.2021р. і це рішення відповідача було предметом оскарження у справі  №280/956/21.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2021р. у справі №280/956/21  дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку на підставі довідки ТУ ДСА в Запорізькій області №08-02/995  від 17.03.2020р. про розмір суддівської винагороди  визнано протиправними, та зобов`язано відповідача  провести позивачу  починаючи з 19.02.2020р. перерахунок довічного грошового  утримання судді у відставці на підставі довідки №08-02/995  від 17.03.2020р. з урахуванням раніше проведених виплат та без обмеження граничного розміру / а.с. 9-13/.
У подальшому позивачу стало відомо, що на виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем прийнято рішення  №923040813292 від 06.04.2021р. яким  здійснено перерахунок його довічного грошового  утримання судді у відставці та встановлено новий процент розрахунку – 62%., і не погодившись із таким рішенням позивач звернувся до відповідача із запитом щодо підстав для встановлення нового відсоткового значення / а.с. 15/, та з листа відповідача за №8977-7991/Б-02/8-0800/21 від 12.07.2021р. йому стало відомо, що на виконання рішення суду 06.04.2021р. проведено перерахунок його довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА в Запорізькій області №08-02/995  від 17.03.2020р. і його стаж на посаді судді становить 26 років 4 місяці 21 день  за період з 11.04.1990р. по 31.08.2016р. (підстава трудова книжка)  і на підставі цього відсоток розрахунку пенсії від заробітку складає 62% відповідно до п. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і сума грошового утримання становить 84449,95 грн. / а.с. 16/.
Такий висновок  щодо  стажу позивача на посаді судді, який становить 26 років 4 місяці 21 день  за період з 11.04.1990р. по 31.08.2016р. зроблено відповідачем виходячи з того, що ним не включено до стажу роботи на посаді судді період роботи позивача у прокуратурі Запорізької області та 1/2 періоду навчання в Харківському юридичному інституті ім. Дзержинського, такі висновки і дії позивач вважає необґрунтованими  і безпідставними, такими що порушують його права та охоронювані законом інтереси і саме тому він звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
Спірні відносини, які виникли між сторонами у цій справі, врегульовано положеннями Конституції України та  нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016р. (далі – Закон  № 1402-VIII).
Відповідно до ч. 2 ст. 19  Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України, і у цій статті  основного закону також зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої цієї статті ).
Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом № 1402-VIII, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) ( абз. 4 п. 34 розділу XII Закону 1402-VIII). 
Оскільки позивача у справі на посаду судді Жовтневого районного народного суду м.Запоріжжя - 11.04.1990р., діяв Закон СРСР «Про статус суддів в СРСР» № 328-І від 04.08.1989р. норми якого не передбачали права судді на відставку та відповідно норми цього Закону не регламентували питання обчислення стажу, який дає право на відставку.
Але під час роботи позивача на посаді судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя набрав чинності Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 р. та вступив у дію Указ Президента України № 584/95 від 10.07.1995р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Так п. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992» (в редакції від 20.03.2022р.) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу Президента України № 584/95 від 10.07.1995р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Отже колегія суддів вважає, що дія Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 р. та Указу Президента України № 584/95 від 10.07.1995р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» поширювалась і на позивача у справі як на діючого суддю Жовтневого районного суду м. Запоріжжя / а.с. 17-21/.
У подальшому, після втрати чинності ст. 1 Указу Президента України № 584/95 від 10.07.1995р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності (роботи) було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 р.  «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі – Постанова №865)
11.06.2008р. Постанову №865  доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.»
Постанова №865 втратила чинній 01.01.2012р., але пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи на посадах прокурорів та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, колегія суддів вважає, що ці періоди діяльності (роботи) повинні бути включені у стаж роботи на посаді судді під час проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання судді, що спростовує доводи відповідача про те, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховується лише стаж, зазначений у  ст. 137 Закону України № 1402-VIII, а тому не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та роботи на посадах прокурорів, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.
При цьому необхідно враховувати, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача / а.с. 17-21/, з 01.08.1984р. він перебував на посаді стажиста на вакантну посаду помічника прокурора Запорізької області; з 26.07.1985р його призначено на посаду помічника прокурора Заводського району м. Запоріжжя.
Враховуючи  роз`яснення поняття «прокурор», яке наведено  в ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 461, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 501, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції., колегія суддів вважає, що посада «стажист на посаду помічника прокурора» не охоплюється поняттям «помічника прокурора», тому підстави для зарахування періоду роботи на посаді стажиста на посаду помічника прокурора, до періоду який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні, але період роботи позивача на посадах прокурорів з 26.07.1985р. по 10.04.1990р. підлягає зарахуванню до періоду який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
При цьому необхідно зазначити, що аналогічний висновок зроблено Верховним Судом під час розв`язання подібних відносин у постанові від 19.08.2021р. у справі №369/2234/17р..
З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо протиправності дій відповідача щодо виключення зі стажу роботи на посаді судді, який враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивача у справі стажу роботи в органах прокуратури з 26.07.1985р. по 10.04.1990р. та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, наслідком якого стало безпідставне зменшення щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, до 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Отже з урахуванням наведеного та з огляду на положення ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, яка визначає відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, такий відсоток для позивача має складати 76% ( а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років – у випадку позивача: роки перебування на посаді судді + роботи на посадах прокурорів + половину строку навчання, що сумарно становить повних 33 роки), тому суд першої інстанції правильно,  з метою ефективного та повного захисту прав та інтересів позивача у справі зобов`язав відповідача зарахувати судді у відставці ОСОБА_1  до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи в органах прокуратури з 26.07.1985 по 10.04.1990 та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, у зв`язку із чим здійснити з 19.02.2020р. перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат, задовольнивши у цій частині позовні вимоги, та обґрунтовано відмовив у задоволенні решти позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність. 
Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення , тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 01.12.2021р..  у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника апеляційної скарги  з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, і не можуть бути підставою для скасування рішення  суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області -  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2021р. у справі №280/8521/21 – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
                    Постанову  виготовлено на підписано 15.04.2022р.. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко