ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 р. 	Справа № 520/19229/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.11.21  по справі № 520/19229/21
за позовом          ОСОБА_1  
до       Департаменту патрульної поліції                          
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ним ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1312 годин, а саме: за листопад 2015 року - 0 годин, грудень 2015 року - 58 годин; січень 2016 року - 54 години, лютий 2016 року - 64 годин, березень 2016 року - 32 годин, квітень 2016 року - 58 години, травень 2016 року - 56 години, червень 2016 року - 62 години, липень 2016 року - 64 годин, серпень 2016 року - 56 години, вересень 2016 року - 32 годин, жовтень 2016 року - 58 години, листопад 2016 року - 38 годин, грудень 2016 року - 40 годин; січень 2017 року - 24 годин, лютий 2017 року - 56 годин, березень 2017 року - 42 годин, квітень 2017 року - 38 години, травень 2017 року - 56 годин, червень 2017 року - 56 годин, липень 2017 року - 48 годин, серпень 2017 року - 58 години, вересень 2017 року - 54 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 32 годин, грудень 2017 року - 64 годин; січень 2018 року - 32 годин, лютий 2018 року - 48 годин; 
- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за несення позивачем служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 - 28.02.2018 із розрахунку 984 год.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 - 28.02.2018 із розрахунку 984 год.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення поліцейського за період проходження служби 07.11.2015 - 31.10.2017.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення поліцейського за період проходження служби 07.11.2015 - 31.10.2017.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та здійснити виплату компенсації втрати частини доходу у порядку у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" ОСОБА_1 у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення поліцейського за період проходження служби 07.11.2015 - 31.10.2017 та у зв`язку із несвоєчасною виплатою доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 - 28.02.2018 із розрахунку 984 год.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 - 28.02.2018 із розрахунку 1312 год. фактично відпрацьованих нічних годин, що підтверджуються матеріалами справи та стягнення з відповідача повної суми судових витрат на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів у сумі 4000,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. 
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 07.11.2015 проходить службу в лавах Національної поліції України, обіймаючи посаду у штаті Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.
Зі змісту адміністративного позову встановлено, що у період з 07.11.2015 по 28.02.2018 позивач не отримував  доплати за службу у нічний час. Вказана обставина не заперечується відповідачем. 
У відповідь на адвокатський запит у письмовому додатку № 1 до листа від 26.08.2021 відповідачем зазначено, що у грудні 2015 року позивач відпрацював у нічний час 58 годин, у січні 2016 року - 54 години, у лютому 2016 року - 64 години, у березні 2016 року - 32 години, у квітні 2016 року - 58 годин, у травні 2016 року - 56 годин, у червні 2016 року - 62 години, у липні 2016 року - 64 години, у серпні 2016 року - 56 години, у вересні 2016 року - 32 години, у жовтні 2016 року - 58 годин, у листопаді 2016 року - 38 години, у грудні 2016 року - 40 годин, у січні 2017 року - 24 години, у лютому 2017 року - 56 годин, у березні 2017 року - 42 години, у квітні 2017 року - 38 годин, у травні 2017 року - 56 годин, у червні 2017 року - 56 годин, у липні 2017 року - 48 годин, у серпні 2017 року - 58 годин, у вересні 2017 року - 54 годин, у жовтні 2017 року - 32 години, у листопаді 2017 року - 32 годин, у грудні 2017 року - 64 години, у січні 2018 року - 32 години, у лютому 2018 року - 48 годин, всього 1312 годин.
Не погодившись з протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за несення служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 
Надаючи правову оцінку вимогам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (надалі - постанова КМУ №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 п. 5 Постанови №988 запроваджено такий платіж як доплата за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
На реалізацію приписів ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови КМУ №988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260; надалі - Порядок №260).
Відповідно до п. 5 Розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п. 11 Розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. 
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. 
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. 
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. 
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. 
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Тобто, несення служби у добовому наряді безумовно включає нічний час (як проміжок з 22:00 год. однієї календарної дати до 06:00 год. наступної календарної дати) і складає 8 годин за одне чергування.
З наявних в матеріалах справи письмових пояснень Департаменту патрульної поліції встановлено, що на грудень 2015 року припадало 8 чергувань у нічний час, на січень 2016 року - 6 чергувань у нічний час, на лютий 2016 року - 8 чергувань у нічний час, на березень 2016 року -  4 чергування у нічний час, на квітень 2016 року - 8 чергувань у нічний час, на травень 2016  року -  7 чергувань у нічний час, на червень 2016 року - 7 чергувань у нічний час, на липень 2016 року - 8 чергувань у нічний час, на серпень 2016 року - 7 чергувань у нічний час, на вересень 2016 року -  4 чергування у нічний час, на жовтень 2016 року - 8 чергувань у нічний час, на листопад 2016 року -  4 чергування у нічний час, на грудень 2016 року - 5 чергувань у нічний час, на січень 2017 року - 3 чергування у нічний час, на лютий 2017 року - 7 чергувань у нічний час, на березень 2017 року - 6 чергувань у нічний час, на квітень 2017 року - 4 чергування у нічний час, на травень 2017 року - 7 чергувань у нічний час, на червень 2017 року - 7 чергувань у нічний час, на липень 2017 року - 6 чергувань у нічний час, на серпень 2017 року -  8 чергувань у нічний час, на вересень 2017 року - 6 чергувань у нічний час, на жовтень 2017 року - 4 чергування у нічний час, на листопад 2017 року - 4 чергування у нічний час, на грудень 2017 року - 8 чергувань у нічний час, на січень 2018 року - 4 чергування у нічний час, на лютий 2018 року - 6 чергувань у нічний час, всього 164 чергувань у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.08.2015.
Таким чином, за вказаний період поліцейської служби у нічний час складає 1312 годин та є не оплачений відповідачем.  
Враховуючи вимоги п. 11 Розділу II Порядку № 260, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки чинним законодавством перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час, а тому, оплаті підлягає час служби ОСОБА_1 у нічний час у кількості 984 годин (1312 - 164х2).
Стосовно вимог апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача повної суми судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів у сумі 4000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.
Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Як свідчать матеріали справи, представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснював адвокат Гончар Д.С. 
В адміністративному позові заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. за складання процесуальних документів.
На підтвердження розміру понесених витрат до матеріалів справи долучено наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 29.07.2021, копію акту надання послуг професійної правничої допомоги від 16.09.2021, квитанцію з призначенням платежу - оплата за договором про надання правової допомоги від 29.07.2021 на суму 4000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Гончар Д.С. та ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Згідно з актом надання послуг професійної правничої допомоги від 16.09.2021 виконавець виконав, а замовник прийняв послуги на суму 4000,00 грн. до складу яких входили: первинна консультація клієнта, вартість якої 500,00 грн. (1 год.), аналіз судової практики - 1500,00 грн. (3 год.), підготовка та подача адміністративного позову - 2000,00 грн. (4 год.). 
Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат віднесено до повноважень суду за результатами розгляду справи та є дискреційними повноваженнями.
Також колегія суддів наголошує, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позовні вимоги судом задоволені, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Надаючи оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, змістом виконаних та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, а також враховуючи, що рішенням суду першої інстанції частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу надану під час розгляду справи в суді першої інстанції, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (Департаменту патрульної поліції) у розмірі 2000,00 грн., оскільки вказаний розмір є доведеним та обґрунтованим.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі №520/19229/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова 	
Судді	   	Л.В. Курило    А.О. Бегунц