ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/10092/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в адміністративній справі № 280/10092/21 (суддя І інстанції – Татаринов Д.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті різниці між фактично виплаченою та передбаченою законодавством разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі визначеному частиною 5   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- стягнути з відповідача недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2021 рік, відповідно до   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   в редакції   Закону № 367-ХІV від 25.12.1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 7354, 00 грн. (сім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривень.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року позов задоволений частково:
-   визнано протиправною діяльність відповідача щодо виплати в неповному обсязі позивачу, як учаснику бойових дій грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.
-  зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2021 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування скарги зазначив, що згідно зі статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. У зв`язку з тим, що разова грошова допомога до 5 травня 2021 року була все ж таки нарахована та виплачена, хоча і в меншому розмірі, тому у даному випадку спосіб захисту у вигляді «зобов`язання нарахувати та виплати» є неправильним. Крім того, позивач зазначив що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2022 року апеляційна скарга Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в адміністративній справі № 280/10092/21 повернута апелянту.
Відповідач своїм процесуальним правом на подачу відзиву не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Закону України   «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 24 квітня 1996 року. (а.с. 13, 16)
У 2021 році позивач, як учасник бойових дій, отримав щорічну разову грошову допомогу до 5   травня 2021 року у розмірі 1491 грн. 
30.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, що передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». (а.с. 11) 
Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району листом від 13 жовтня 2021 року № П-1999 позивачу повідомлено, що Управління   виконує функцію виплати   допомоги, а не встановлює розміри   цих виплат або виділяє   цільові кошти, які   згідно з частиною 2   статті 95 Конституції України   визначаються тільки Законом про Державний бюджет України.   Всі виплати здійснено відповідно до чинного законодавства в повному обсязі, без порушень. (а.с.9-10)
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок та виплата конкретної суми грошової допомоги відноситься до виключної компетенції відповідача, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначати конкретну суму грошової допомоги, яку слід нарахувати та виплатити позивачеві, тому суд вважає такі позовні вимоги передчасними та такими, що задоволенню не підлягають. При цьому, суд вважав, що належним способом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2021 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Згідно з ч. 1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в частині задоволення позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення в частині відмови у задоволенні позову.
Відповідно до частини 5   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ   (далі – Закон № 79-VІІІ) розділІ   Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України   доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення ст.   12, 13, 14, 15   та   16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Кабінет Міністрів України постановою від 08.04.2021 № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановив, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків виплачується в розмірі 1491 грн.
Таким чином, на час виплати позивачу у 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанова КМУ № 325.
Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає   Конституції України   (є неконституційним), окреме положення пункту 26   розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України   у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.   12,   13,   14,   15   та   16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 2   ст. 152 Конституції України   закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з 27 лютого 2020 року застосуванню підлягають положення   ст. 12 Закону № 3551-XII   в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), за якими щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Як зазначено вище, відповідачем у квітні 2021 року виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн, тобто у розмірі меншому, ніж визначено   статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Стосовно вимоги про стягнення коштів колегія суддів зазначає таке.
«Стягнення грошових коштів» як спосіб захисту порушених прав позивача може бути застосовано лише при наявності доказів про попереднє обчислення і вирахування суми, яка підлягає стягненню. За відсутності ж обрахованої суми такий спосіб захисту застосований бути не може, оскільки стягнути можна лише певну грошову суму, а не суму, яка буде обрахована в майбутньому – в іншому випадку судове рішення буде неможливо виконати. Натомість, оскільки у спірних відносинах розмір разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, який підлягає виплаті позивачу ще не обрахований у належному розмірі, то відповідно і стягнення такого розміру здійснено бути не може.
При цьому, колегія суддів зазначає про передчасність позовних вимог про стягнення конкретної суми, оскільки функції щодо здійснення відповідного розрахунку покладено на відповідача. Суд   в межах наданих процесуальним законодавством повноважень перевіряє правомірність прийнятого рішення, дій чи бездіяльності відповідача щодо проведення нарахування та виплати відповідних сум, які законодавством віднесені до повноважень відповідача.
Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання перерахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2021 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При визначенні суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Позивачем 17 вересня 2021 року укладений з адвокатом Марцих Я.О. про надання правової допомоги № 361, в межах якого адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу. 
До матеріалів справи надано: Акт № 1 на суму 500 грн; Акт № 2 на суму 3000 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 на суму 500 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 2 на суму 2000 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 на суму 1000 грн; розрахунок витрат на суму 3500 грн. (а.с. 8, 12, 14, )
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, характера і предмета спору, які не є складними, сталої судової практики щодо аналогічних спорів, змісту та обсягу задоволеної частини позову, а також приписів ч. 3 ст. 139 КАС України щодо пропорційності суми відшкодування задоволеній частині позову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що справедливою, пропорційною і розумною сумою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за складання позовної заяви у цій справі є одна тисяча гривень.
При цьому, заявлені до відшкодування послуги з консультації позивача охоплюються послугою зі складення позову і окремому відшкодуванню не підлягають, а представництво інтересів у суді першої інстанції не відбувалось, оскільки справу розглянуто судом у письмовому провадженні.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в адміністративній справі № 280/10092/21 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко