П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 420/11070/21	

Категорія:108010000          Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 04.02.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Матвієнка Андрія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі – ФГВФО) на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Матвієнка А.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ФГВФО, про:
-   визнання протиправними дій уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за рахунок ФГВФО ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на підставі Договору №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 18 лютого 2015 року, за рахунок ФГВФО;
-   зобов`язання уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на підставі Договору №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 18 лютого 2015 року за рахунок ФГВФО без будь-яких обмежень.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 18 лютого 2015 року між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу склала 7 400 доларів США строком до 19 травня 2015 року. Також, 18 лютого 2015 року було укладено додаткову угоду №2, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи – резидента, або готівкою через касу банку в день укладання договору. 
Позивач вказувала, що на виконання умов договору, кошти на депозит було перераховано з поточного рахунку фізичної особи – резидента ОСОБА_2 , відкритого в ПAT "ДЕЛЬТА БАНК", на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46049423 від 18 лютого 2015 року.
Позивач вказувала, що рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" тимчасову адміністрацію в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 жовтня 2015 року включно; з 11 червня 2015 року розпочалися виплати коштів вкладникам ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за договорами, строк дії яких закінчився до 03 березня 2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки, в т.ч. зарплатні, пенсійні, соціальні ); відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" виконавчою дирекцією ФГВВФО прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181, "Про початок процедури ліквідації АТ "ДЕЛЬТА БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку" та згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", визначені ст.ст. 37, 38, 51, ч.ч.1, 2 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі – Закон №4452-VI) гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В., визначено, що ФГВФО розпочне виплати вкладникам ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08 жовтня 2015 року. Таким чином, позивач сподівався на отримання гарантованої суми відшкодування за своїм вкладом після 08 жовтня 2015 року та неодноразово звертався із запитами щодо виплати гарантованої суми, яка сплачена не була. 
Позивач вказувала, що як вбачається з відповіді ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", уповноважена особа віднесла договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 18 лютого 2015 року №009-15500-180215 до нікчемного з підстави, передбаченої п.7 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI, проте, зі змісту цієї норми вбачається, що п.7 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI не може бути застосованим до договорів, укладених між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" і позивачем, оскільки на підставі цих договорів у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цих договорів не передбачують обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу. 
Позивач вказував, що відповідач, не довів належними та допустимими доказами те, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.
Позивач, посилаючись на те, що договір банківського договору є дійсним та відсутні підстави для не включення її до переліку вкладників, просило суд задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що у зв`язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", призначеною наказом Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" №408 від 29 травня 2015 року нікчемних правочинів відповідно до ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI а саме: договорів банківського вкладу (депозиту), перелік яких наведено в Додатку №1 до цього Наказу, що були укладені між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та фізичними особами – клієнтами Банку після 16 січня 2015 року включно, за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування ФГВФО, 16 вересня 2015 року був винесений наказ тимчасової адміністрації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" №813 "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями". Даним наказом відповідача вирішено застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI, та перелік яких наведено в додатку №1 до цього Наказу, за якими було здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку, та перелік яких наведено в Додатку №4 до цього Наказу, для чого здійснити дії, передбачені п.п.1.1., 1.2., 1.3., 1.4. цього Наказу, при цьому за вказаними договорами застосувати наслідки нікчемності в порядку, визначеному в примітках Додатку №4 до цього Наказу. 
Відповідач вказував, що відповідно до укладеного договору банківського вкладу на відкритий позивачем депозитний рахунок надійшли кошти у валюті – доларах США шляхом так званого "дроблення" великого депозиту іншого клієнта банку, а саме фізичної особи ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними платіжними документами які свідчать, що ці операції не передбачали фактичного переміщення "реальних" грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок. Ця обставина, як вказав відповідач, свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання такими клієнтами банку сум, що перевищують суми гарантованого відшкодування за проведеними операціями, а отже їх нікчемність. Крім того, зазначена операція з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_2 на вкладний (депозитний) рахунок позивача суперечить п.1 Постанови правління Національного Банку України №365 від 16 вересня 2013 року, оскільки безготівкове перерахування коштів на відповідний рахунок позивача в іноземній валюті можливе лише з інших його власних рахунків або шляхом внесення ним грошових коштів у касу банку.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправними дії уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на підставі Договору №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 18 лютого 2015 року, за рахунок ФГВФО.
Зобов`язано уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на підставі договору №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 18 лютого 2015 року за рахунок ФГВФО.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).
В апеляційній скарзі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Матвієнка А.А. ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          дії щодо виявлення укладених банком правочинів, які мають ознаки нікчемності, вчинялись уповноваженою особою на виконання покладених на неї законом обов`язків;
-          відповідно до укладеного договору банківського вкладу на відкритий позивачем депозитний рахунок надійшли кошти у валюті – доларах США шляхом так званого "дроблення" великого депозиту іншого клієнта банку, а саме фізичної особи ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними платіжними документами які свідчать, що ці операції не передбачали фактичного переміщення "реальних";
-          крім того, зазначена операція з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_2 на вкладний (депозитний) рахунок позивача суперечить п.1 Постанови правління Національного Банку України №365 від 16 вересня 2013 року, оскільки безготівкове перерахування коштів на відповідний рахунок позивача в іноземній валюті можливе лише з інших його власних рахунків або шляхом внесення ним грошових коштів у касу банку;
-          23 вересня 2015 року ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" направив позивачу повідомлення про нікчемність правочину договору банківського вкладу (депозиту) та №009-15500-180215 від 18 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та позивачем, тобто судом першої інстанції помилково зроблено висновки про те, що рішення відповідача визнано нікчемним договір банківського вкладу (депозиту) №009-15500-180215 від 18 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та позивачем та Одеський окружний адміністративний суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував, що оскаржуваним наказом лише застосовано наслідки виявленого за ознаками нікчемності Договору банківського вкладу (депозиту) та №009-15500-180215 від 18 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та позивачем;
-          оскільки повідомлення про нікчемність правочину від 23 вересня 2015 року позивачем в судовому порядку не оскаржене, його правомірність судом не досліджувалася та станом на час розгляду справи судом було чинним та не скасовано та не відкликано відповідачем, такі обставини виключають можливість зобов`язати відповідача включити позивача до переліку вкладників.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Матвієнка А.А., перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
18 лютого 2015 року між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу "Найкращий від Миколая" у доларах США №009-15500-180215, відповідно до п.1.2 якого сума вкладу склала 7 400 доларів США строком до19 травня 2015 року. 
18 лютого 2015 року між ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення договору.
Листом уповноваженої особи Саміною В.В. від 12 травня 2021 року №05-3422749, на запит ОСОБА_1 , повідомлено, що за результатами проведеної перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, було виявлено, що договір №009-15500-180215 банківського вкладу від 18 лютого 2015 року, є нікчемним відповідно до п.7 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI.
Постановою правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" до категорії неплатоспроможних" №150 від 02 березня 2015 року ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.
02 березня 2015 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" №51, на підставі якого, з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу ФГВФО – провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.
До рішення виконавчої дирекції Фонду №51 від 02 березня 2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" було внесено зміни, відповідно до яких, п.2 цього рішення викладений у такій редакції: "Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно".
Рішенням виконавчої дирекції Фонду "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПAT "ДЕЛЬТА БАНК" №147 від 03 серпня 2015 року строки здійснення тимчасової адміністрації у ПAT "ДЕЛЬТА БАНК" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.
02 жовтня 2015 року Національним банком України прийнято постанову №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ДЕЛЬТА БАНК".
На виконання постанови Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", ФГВФО прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 "Про початок процедури ліквідації ПAT "ДЕЛЬТА БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".
Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02 жовтня 2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.
20 лютого 2017 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №619 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та делегування повноважень ліквідатора", відповідно до якого продовжено строки здійснення ліквідації та повноваження ліквідатора на два роки до 04 жовтня 2019 року включно.
04 квітня 2019 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №772 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та делегування повноважень ліквідатора Матвієнку А.А.", відповідно до якого продовжено строки здійснення ліквідації на один рік до 04 жовтня 2020 року включно.
24 вересня 2020 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №1724 "Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", відповідно до якого продовжено строк управління майном (активами) ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та задоволення вимог його кредиторів на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Також, рішенням продовжено визначені Законом №4452-VI повноваження ліквідатора ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Матвієнку А.А. на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів ст. 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону №4452-VI.
Водночас, уповноваженою особою не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Суд першої інстанції також, вказав, що поряд з цим, згідно із ч.ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону №4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.
За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 вказаного Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.
Суд першої інстанції констатував, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст. 215 ЦК України та ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч.2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку. Уповноваженою особою не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО відповідно до приписів Закону №4452-VI. 
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. ст. 215, 1062 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 4, 26, 27, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.1 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Статтею 27 Закону №4452-VI регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього  Закону  та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
При цьому, у відповідності до ч.6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до ч.4 ст. 26 Закону №4452-VI.
Відповідно ч.5 ст. 27 Закону №4452-VI, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
Згідно п.п.3, 4 р. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14 (далі Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-6 ч.4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Відповідно до п.п.2, 4 р. IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Частиною 1 ст. 34 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
За змістом ч.1 ст. 35 Закону №4452-VI здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.
Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом №4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (ст.ст. 2, 25).
Аналізуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200 000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фонду відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Закон №4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Закон №4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.
В силу вимог ч.2 ст. 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у ч.3 ст. 38 Закону України (в редакції до 12 серпня 2015 року, до набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16 липня 2015 року №629-VIII), яка визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16 липня 2015 року №629-VIII ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI доповнено п.9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як "здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства".
Доказів того, що Постанова Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ "Про віднесення ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" до категорії проблемних", яка є банківською таємницею, доведена до відома населення, в тому числі і до позивача, у порядку, встановленому законом, відповідачем не надано.
Так, ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року, тоді як депозитний договір з позивачем укладений 25 лютого 2015 року, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з п.7 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI правочин вже має бути вчинений неплатоспроможним банком.
Окрім того, Постанова Правління Національного банку України №692/БТ від 30 жовтня 2014 року стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для Національного банку України.
Відповідачем не наведено підстав для визнання нікчемним Договіру №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 18 лютого 2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК".
Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
А отже, відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів.
На позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом", який закріплений в ч.1 ст. 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Тоді, як застосовуючи ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов`язані дотримуватися положень ч.2 ст. 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Застосовуючи ст. 38 Закону №4452-VI  відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, позивач отримала перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував у чому така перевага полягала. Відповідачем визнано, що не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI.
Відповідно до ч.4 ст. 38 Закону №4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст. 215 ЦК України та ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15. Також Постановами Верховного Суду від 10 травня 2018 році у справі №826/20429/14, від 21 червня 2018 року у справі №802/4016 та від 21 червня 2018 року у справі №821/3601/15-а відмовлено у задоволенні заяви уповноваженої особи Фонду про перегляд рішень суду касаційної інстанції 2016 та 2017 року, якими було задоволено позови фізичних осіб у відносинах, що є аналогічними до відносин у даній справі.
Спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з`явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16 липня 2015 року №629-VIII.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, що Договору №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 18 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", має ознаки нікчемності, як такий, що порушує публічний порядок.
Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (ст.ст. 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (ст.ст. 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (ст. 13 і 41 Конституції України).
Крім того, ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у п.2.1 Рішення від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.
З наведеного вбачається, що зміст ст. 41 Конституції України поширюється на право вкладника – фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, так як гарантований конституційний принцип непорушності (приватної власності) полягає в неприпустимості свавільного втручання в це право суб`єктів приватного та публічного права, у тому числі й держави. Фізична особа (вкладник) є власником грошових коштів на рахунку, яким він володіє, і його право власності, в силу ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, є непорушним.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апелянтом не доведено наявності правових підстав вважати Договір №009-15500-180215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 18 лютого 2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" нікчемним та, відповідно, застосовувати до нього наслідки нікчемності, так само, як не доведено наявність інших правових підстав, визначених Законом №4452-VI, для невключення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Матвієнка Андрія Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

          Повне судове рішення складено 26 липня 2022 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Суддя:	    	Лук`янчук О.В.    Ступакова І.Г.