УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2022 року
м. Київ
справа № 274/7319/21
провадження № 51-1710 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 травня 2022 року,  
встановив:
Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року  ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 390 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 4 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. 
Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 10 березня 2022 року. 
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.
Зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09 листопада 2021 року до 09 березня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 травня 2022 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
У касаційній скарзі засуджений ставить питання про перевірку ухвали апеляційного суду у касаційному порядку. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій невірно зарахували йому початок строку відбування призначеного  покарання.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений у поданій касаційній скарзі, оспорюючи ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 травня 2022 року,  ставить питання про невірне зарахування йому початку строку відбування призначеного  вироком покарання, при цьому взагалі не вказує, в чому незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу                      ст. 419 КПК України, на  його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для зміни чи скасування касаційним судом ухвали суду апеляційної інстанцій, згідно з  ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, як убачається із копій судових рішень, питання про зарахування засудженому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення вирішувалось судом першої інстанції, який зарахував йому у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 09 листопада 2021 року до                    09 березня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Однак засуджений у касаційній скарзі не ставить питання про скасування чи зміну вироку суду першої інстанції в частині застосування ч. 5 ст. 72 КК України, чим допускає протиріччя при обґрунтуванні своєї скарги.
Крім цього, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте у поданій касаційній скарзі засуджений просить зарахувати йому початок строку відбування покарання з моменту його затримання, а саме, з 09 листопада                   2021 року та визначити йому остаточний термін відбування покарання до 09 травня 2023 року.
Таким чином, у порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України  касаційна скарга засудженого не містить конкретного прохання до суду касаційної інстанції з огляду на вимоги                       ст. 436 КПК України, оскільки прохальна частина касаційної скарги засудженого викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги засудженим не долучено копії оскаржуваного судового рішення.
Також всупереч вимог ч. 3 ст. 427 КПК України засудженим не зазначено в касаційній скарзі, чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                                ОСОБА_3