ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/26569/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Прокопчук Т.С.,     
  
          розглянувши в порядку письмового  в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1        
на додаткове рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду   від 11.04.2022  року, (суддя суду першої інстанції Кучугурна Н.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/26569/21  за позовом ОСОБА_1 до  Васильківської селищної ради Синельниківського району про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
          Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року заяву представника позивача Марченка Валентина Валентиновича про ухвалення додаткового рішення у справі №160/26569/21 – задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (вул. Першотравнева, буд.140, смт. Васильківка, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52600, код ЄДРПОУ 04338285) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
          Не погодившись з додатковим рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить додаткове рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про стягнення на користь позивача 5    000 грн.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку позивача висновок про стягнення на його користь лише 2500 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, адже відповідачем не було подано до суду заяви про зменшення витрат на правничу допомогу.
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 252  КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
          Встановлені обставини справи свідчать, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі №160/26569/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 11.11.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення фермерського господарства; зобов`язано Васильківську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11.11.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення фермерського господарства; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).
31.03.2022 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Марченка В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить суд: поновити пропущений строк на подання доказів щодо понесених судових витрат; долучити до матеріалів справи документи, що перелічені в додатках, де наведено та підтверджено детальний перелік робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для досягнення позитивного результату для клієнта; ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, яким стягнути з відповідача 50% витрат позивача, які той має сплатити за договором про надання правової допомоги у зв`язку з оплатою правничої допомоги адвоката під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції.
          До матеріалів справи представником позивача надані копії ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1093842, договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.05.2021 №18/05-2021, укладеного між адвокатом Марченком Валентином Валентиновичем і громадянином України ОСОБА_1 (клієнт).
Згідно з п.1.1. договору з урахуванням додаткової угоди 2 від 14.12.2021 до договору, його предметом є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги клієнту щодо оскарження дій посадових осіб органу державної влади та органів місцевого самоврядування на весь час розгляду справ у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.         
Відповідно до п.3.1. договору, за правову (правничу) допомогу, передбачену в п.п. 1.1., 1.2. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі, що відображено в актах виконаних робіт (послуг), що зазначено в п.3.5. договору.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що до розміру гонорару, зазначеного в п.3.1. цього договору, включено правові послуги вартості зазначених, зокрема в п.3.2.1., а саме, складання позовних заяв /відзиві на позовну заяву/ відповідей на відзив/ заперечень/ пояснень третьої особи щодо позову або відзиву – 10 000 грн 00 коп. за кожен процесуальний документ.
По закінченню кожного календарного місяця, закінчення дії договору, або в разі виконання всіх робіт на стадії судового розгляду в першій, апеляційній та касаційній інстанціях щодо виконання послуг адвокатом стосовно надання правової (правничої) допомоги, складається акт, що підписується кожною зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правової допомоги і її вартість в межах сум, визначених пунктами 1.1. та 1.2. договору. Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на акт (п.3.5. договору).
Крім цього, до матеріалів справи надано акт від 29.03.2022 виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №18/05-2021 від 18.05.2021, згідно з яким, адвокат Марченко Валентин Валентинович надав, а клієнт ОСОБА_1 прийняв наступні роботи за період з 14.12.2021 по 29.03.2022 – складання та надсилання до суду позовної заяви по справі від 17.12.2021, 1 послуга, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) – 8 годин, вартість 10 000,00 грн.
          Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги, з урахуванням задоволення позовних вимог в частині 50%,  вартістю 5000.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг).
В свою чергу, суд апеляційної інстанції, враховуючи складність даної справи та необхідний (адекватний) обсяг наданої правової допомоги позивачу у даній справі, вважає належним відшкодуванням витрат на правничу допомогу суму коштів у розмірі 2500 грн.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.. При цьому, зменшуючи розмір правничої допомоги з урахуванням співмірності складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг, суд першої інстанції діяв у відповідності до приписів чинного законодавства та з урахуванням усталеної судової практики Верховного Суду. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду – відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року в адміністративній справі №160/26569/21 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційномк порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук