УХВАЛА

08 червня 2022 року
м. Київ

cправа № 926/1295/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,
секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Чернівецької міської ради
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 (колегія суддів у складі: Марко Р.І. - головуючий, Плотніцький Б.Д., Скрипчук О.С.) та рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.07.2021 (суддя Гурин М.О.)
за позовом Чернівецької міської ради
до Малого приватного підприємства "Кордо"
про стягнення безпідставно збережених коштів
за участю: позивача: Юзьків М.І. (самопредставництво), відповідача: Басок А.Б. (адвокат)
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1          Чернівецька міська рада (далі - позивач) звернувшись з позовом до Малого приватного підприємства "Кордо" (далі - відповідач) просила стягнути 1 683 467,12 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 04.03.2018 по 03.03.2021.
1.2          Позов обґрунтовано тим, що відповідач у спірний період не сплачував кошти за користування земельними ділянками, які належать територіальній громаді міста Чернівці, у зв`язку з чим повинен відшкодувати їх позивачу в судовому порядку.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.07.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 9 492,48 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 26.02.2021 по 03.03.2021. В іншій частині позову відмовлено.
2.2          Судові рішення мотивовані тим, що відповідач зберіг за рахунок позивача, як власника земельних ділянок, кошти у розмірі орендної плати з 26.02.2021 по 03.03.2021, оскільки договори оренди землі, орендарем яких виступала інша особа та на яких розташовані нерухомі об`єкти відповідача, припинили свою дію 26.02.2021, тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову. Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині, суди дійшли висновку про відсутність підстав для його задоволення.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1          У касаційній скарзі позивач просить скасувати вище вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник касаційної скарги вказує, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №  159/5756/18, від 05.06.2019 у справі №  709/400/17, від 15.06.2021 у справі №  904/5726/19, від 16.12.2021 у справі №  11-164сап21.
4.          Мотивувальна частина
4.1          Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
4.2          Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
4.3          У даній справі, судові рішення, які переглядаються у касаційному порядку, суди розглянули спір про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, а позов обґрунтовано не сплатою відповідачем цих коштів у спірний період, який зазначений у позові, що є підставою для їх стягнення в судовому порядку, але за інший період, ніж заявлений позивачем.
4.4          Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням позивача від 26.02.2021 №  121 було визнано припиненими договори оренди землі, укладені між позивачем (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Букотрейдінг» (орендар), у зв`язку з чим з 26.02.2021 вони припинили свою дію.
4.5          За цих обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 04.03.2018 по 26.02.2021, оскільки договори оренди землі діяли до 26.02.2021 та позивач не надав відповідачу в оренду земельні ділянки, з урахуванням вжиття відповідачем заходів щодо оформлення права оренди на них, у зв`язку з набуттям права власності на нерухомі об`єкти.
4.6          Предметом спору у справі, яка переглядається є вимога про стягнення неотриманої орендної плати на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України за спірний період за відсутності оформлення відповідачем права оренди на земельні ділянки.
4.7          В той же час у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №  159/5756/18, від 15.06.2021 у справі №  904/5726/19, на які посилався скаржник у касаційній скарзі, правовідносини не є подібними порівняно із справою, яка переглядається у касаційному порядку, оскільки у цих справах судами не досліджувалися обставини щодо наявності чи відсутності правових підстав для стягнення безпідставно збережених коштів, як і період, за який такі кошти підлягають стягненню.
4.8          Отже висновок щодо застосування норми права у справі, яка переглядається у касаційному порядку, заснований на правовідносинах які не є подібними порівняно із справами, на які скаржник посилався як на підставу для скасування судових рішень попередніх інстанцій, а відтак не є релевантними.
4.9          Безпідставними є посилання заявника касаційної скарги на постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №  709/400/17, від 16.12.2021 у справі №  11-164 сап21, оскільки такі судові рішення відсутні у Єдиному державному реєстрі судових рішень та заявником до матеріалів скарги, вони не додані.
4.10          Отже, після відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у наведених постановах Верховного Суду, та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
4.11          За вказаних обставин касаційне провадження за касаційною скаргою заявника підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
4.12          У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.
Керуючись статтями 234, 235, 240, 296 ГПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Чернівецької міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 у справі №  926/1295/21, закрити.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Г.М. Мачульський

Судді                                                                                                    Є.В. Краснов

В.Ю. Уркевич