ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/18056/20	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/404/22 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
позивача — ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 грудня 2021 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л. (дату складення повного тексту не зазначено) у цивільній справі №607/18056/20за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобов`язання вчинити дії,

                                       В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зобов`язання вчинити дії. 
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказала, що їй на праві власності належить приміщення спільного заселення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23 серпня 2011 року. 
Відповідач ОСОБА_3 , що є сусідкою ОСОБА_1 і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно, без будь - яких погоджень, при ремонті у своєму житловому приміщенні, змінила напрямок відкриття вхідних дверей у своїй кімнаті.
До проведення ремонтних робіт вхідні двері ОСОБА_3 відкривалися у середину її житлового приміщення, після проведення ремонтних робіт двері відкриваються на зовні, тобто на загальний коридор, чим створюють перешкоди у користуванні ОСОБА_1 її житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_3 , оскільки вказані двері у відкритому вигляді перегороджують коридор та не дають потрапити позивачці в її кімнату, крім того це порушує норми ДБН. Виконана зміна напрямку відкриття вхідних дверей (із внутрішнього на зовнішній) у кімнаті по АДРЕСА_2 не відповідає нормам пожежної безпеки по ширині шляхів евакуації. Вказані відомості підтверджується фотокартками а також показами свідків.
Позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово штовхала її неправильно встановленими дверима. Відкриття дверей на зовні, тобто на загальний коридор спричиняло розсипання борошна та страв, що несла позивачка коридором до своєї кімнати.
З метою врегулювання даної ситуації позивач звернулася з письмовою заявою до голови ОСББ “Лук`яновича, 1” ОСОБА_5 з метою проведення роз`яснювальної розмови із жителькою кімнати по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 . Проте, це не дало жодного результату і голова ОСББ повідомила, що вирішення даного питання виходить за межі її повноважень.
Із вказаних підстав позивач ОСОБА_1 просить зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні кімнатою АДРЕСА_4 шляхом переобладнання вхідних дверей в кімнату АДРЕСА_5 , щоб вони відчинялись в середину кімнати та привести їх до первинного стану. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні кімнатою АДРЕСА_4 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати дверний блок квартири АДРЕСА_5 та улаштувати його з напрямком відкривання у середину приміщення квартири АДРЕСА_5 . 
Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 3432,20 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи. 
Вирішено питання судового збору.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Худа І.Р., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, оскільки вважає, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що в матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачкою перешкод позивачу у здійсненні права власності. Стверджує, що усі суперечки щодо правильності відкривання дверей є надуманими та вигаданими, такими, що виникли на фоні образ та сварок, а при встановленні дверей вона не порушила жодних санітарно-технічних вимог та правил експлуатації будинку. Вказує, що відповідачка самовільно та без погодження з сусідами не змінювала напрямок відкривання дверей, оскільки нові двері змонтували так само, як стояли старі двері і в матеріалах справи немає жодних відомостей про зміну напрямку відкривання дверей.
З посиланням на ст. 100, 152 ЖК України вказує, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Тобто, як зазначає апелянт, придбання і монтаж додаткових або заміна наявних вхідних дверей в квартирах не є елементом перепланування, а тому не потребує будь-яких узгоджень.
Крім того вказує, що відповідно до наявного в матеріалах справи роз`яснення ДСНС України в Тернопільській області від 02.12.2020 року щодо напрямку відчинення дверей з квартири, згідно з вимогами 2.27 глави 2 Розділу ІІІ, ППБУ та п. 7.2.9 ДБН В.1.1-7 зазначено, що двері на шляхах евакуації повинні відчинятися в напрямку виходу з будівель (приміщень). Не нормується напрямок відчинення дверей для квартир у житлових будинках. Тобто вхідні двері відповідачем встановлені з дотриманням будівельних та протипожежних норм.
Зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона позбавлена права вільно користуватися територією загального користування (коридором) та у неї виникають незручності у вільному доступі до своєї квартири при відкриванні дверей квартири відповідача.
Крім того, як зазначає апелянт, судом першої інстанції у рішенні невірно описано пояснення свідків, оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були жодного разу очевидцями того, що сторони по справі хоча б раз зіткнулися при виході з кімнат. 
Також вказує, що суд першої інстанції всупереч вимог ст. 243 ЦПК України вийшов з судових дебатів для повторного дослідження висновку експерта, після чого з власної ініціативи ініціював виклик експерта для роз`яснення його висновку. На думку апелянта такі дії судді свідчать про його упередженість у зв`язку з чим йому було заявлено відвід.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сампара Н.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду — без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Вказує, що вчинення ОСОБА_3 перешкод позивачу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також висновком експерта №213/21-22 від 20.05.2021 року згідно з яким напрямок відкриття дверей квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_3 не відповідає п.5.27 ДБН В.1.1.7-2002 “Захист від пожежі. Пожежна безпека об`єктів будівництва” і єдиним способом усунення даних невідповідностей державних будівельних норм є демонтаж дверного блоку та улаштування з напрямком відкриття у середину приміщення квартири АДРЕСА_5 . 
Також зазначає, що долучене до матеріалів справи роз`яснення ДСНС України в Тернопільській області від 02.12.2020 року щодо напрямку відчинення дверей з квартири спростовується вказаним вище висновком експерта.
В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 та її представник просили задовольнити апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.
Позивач ОСОБА_1 та її представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим. ОСОБА_1 додатково пояснила, що кухня та санвузол є спільними для мешканців семи кімнат і постійно приходиться при приготуванні їди та інших потребах виходити та заходити до кімнати, оскільки продукти харчування і всі речі зберігає в кімнати, тому відповідач часто її штовхає дверми, що призводить до розливання та розсипання страв.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Даним вимогам рішення суду відповідає.
Як встановлено судом, квартира (приміщення спільного заселення), яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про власності на житло від 23.08.2011 року.
Згідно акту від 19 жовтня 2020 року, який складений ОСОБА_6 (квартира АДРЕСА_7 ), ОСОБА_8 (квартира АДРЕСА_8 ), ОСОБА_9 (квартира АДРЕСА_9 ), ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_3 ) - ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно, без будь-яких погоджень при ремонті у своєму житловому приміщенні поміняла напрям відкривання дверей. Раніше двері відкривались в середину її кімнати, а зараз двері відкриваються назовні, на загальний коридор, чим створюють перешкоди у користуванні житловим приміщенням власнику кімнати АДРЕСА_3 . 
У відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21.09.2020 року, голова правління ОСББ «Лук`яновича, 1» листом від 28.09.2020 року повідомила ОСОБА_1 , що остання має право звернутись до суду за захистом порушених прав. 
У відповідь на заяву ОСОБА_10 від 02.12.2020 року Управління ДСНС у Тернопільській області листом від 02.12.2020 року повідомило ОСОБА_3 , що відповідно до вимог п. 2.27 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 05.03.2015 року за №252/26697 - двері на шляхах евакуації повинні відчинятися в напрямку виходу з будівель (приміщень); не нормується напрямок відчинення дверей для квартир у житлових будинках, приміщень з одночасним перебуванням не більше ніж 15 осіб. 
Згідно Акту обстеження встановлення вхідних дверей у житловому приміщенні № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_10 від 02.12.2020 року, який складений комісією у складі: голови правління ОСББ «Лук`яновича, 1» Волянською О.В., мешканки квартири АДРЕСА_11 ОСОБА_6 , мешканки квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_8 , мешканця квартири АДРЕСА_9 ОСОБА_11 обстежили житлове приміщення АДРЕСА_12 з метою визначення встановлення вхідних дверей у житлове приміщення № НОМЕР_1 , в присутності власника, що проживає у вказаному житловому приміщенні ОСОБА_3 . На час обстеження встановлено: житлове приміщення №16 за адресою: АДРЕСА_10 знаходиться у блоці, який складається з коридору, кухні, санвузла, душової та 7 житлових приміщень. У самому торці спільного коридору встановлено двоє дверей, вони відгороджують кімнати № НОМЕР_2 та №16. Відстань між ними 32 см. Мешканка житлового приміщення АДРЕСА_5 при заміні дверей самовільно змінила напрямок їх відкривання, відступаючи від проекту. Полотно при розчиненні займає місце у спільному коридорі. Вхідні двері у відкритому стані перекривають дверний проріз у сусіднє житлове приміщення 15. У відкритому стані дверне полотно заважає при виході сусідів з кімнати та погіршує умови проживання. У разі несприятливої ситуації, сусіди не зможуть безперешкодно покинути приміщення, оскільки стулка заблокує їхній вихід і від цього залежатиме життя людей і безпека їхнього майна. 
Згідно замовлення № 64 від 03.01.2018 року замовник ОСОБА_3 замовила у фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 двері Регіон, ліві, їх доставку та монтаж. Актом надання послуг № 1 від 27 січня 2018 року підтверджується виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 замовлення ОСОБА_3 щодо монтажу дверей вхідних у квартирі АДРЕСА_12 . 
Квартира (приміщення спільного заселення) за адресою: АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності від 17 липня 2012 року належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ОСОБА_13 в рівних частках.
Згідно Висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 213/21-22 від 20.05.2021 року, з урахуванням виправленої експертом технічної помилки, допущеної у заключній частині Висновку експерта, за результатами проведеного експертного дослідження експерт дійшов наступного висновку: 
1. Виконані роботи, пов`язані із заміною вхідних дверей квартири АДРЕСА_12 , яка належить ОСОБА_3 та зміною напрямку їх відкривання не відповідають п. 5.27 ДБН В.1.1.7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об`єктів будівництва». 
Єдиним способом усунення даних невідповідностей державних будівельних норм є демонтаж дверного блоку та улаштування з напрямком відкривання у середину приміщення квартири АДРЕСА_5 .
2. Вхідні двері квартири АДРЕСА_12 у відкритому стані під кутом 45 градусів зменшують ширину шляху евакуації до 0,61м., під кутом 90 градусів до 0,9м.
Єдиним способом усунення даних невідповідностей державних будівельних норм є демонтаж дверного блоку та улаштування з напрямком відкривання у середину приміщення квартири АДРЕСА_5 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для його задоволення, а також з досліджених в ході розгляду справи доказів, в тому числі і експертизи №213/21-22 від 20.05.2021 року, якою встановлені порушення ДБН при монтажі відповідачем вхідних дверей, чим порушуються права позивача, оскільки перешкоджає йому у безпечному виході з власної квартири.
З таким рішенням погоджується і колегія суддів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Разом із тим відповідно до положень статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як встановлено в суді першої та апеляційної інстанцій, позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 проживають в приміщенні спільного заселення (гуртожитку) у АДРЕСА_10 та є сусідами по житлових приміщеннях за номерами 15 та 16 відповідно.
Між сторонами існує конфлікт з приводу того, що відповідачка при ремонті у своєму житловому приміщенні (кімнаті) за адресою: АДРЕСА_2 встановила нові двері, змінивши напрямок їх відкриття із внутрішнього на зовнішній, тобто на загальний коридор, що створює перешкоди позивачці у доступі до свого житлового приміщення (кімнати) чи при виході з нього. 
Факт того, що вхідні двері до житлового приміщення (кімнати) АДРЕСА_5 відповідачки відчиняються на зовні, тобто в сторону загального коридору, сторонами, в тому числі відповідачкою, не заперечується.
В ході розгляду справи судом першої інстанції були досліджені усі надані сторонами докази, а також допитані із попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які є сусідами сторін та які підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_3 встановила нові двері до свого житлового приміщення із відкриттям на зовні, тобто в сторону коридору, в той час як у жителів гуртожитку при такому ж розташуванні кімнат двері відчиняються всередину, що в свою чергу створює перешкоди у вільному доступі до житлового приміщення (кімнати) позивача ОСОБА_14 , а також перешкоджає у вільному виході з квартири у випадку відкриття дверей відповідачкою.
Доводи апелянта про те, що у своєму рішенні суд першої інстанції невірно виклав показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є безпідставними та надуманими, оскільки їхні пояснення викладені в судовому рішенні вірно та відповідають дійсності. А той факт, що вони не були свідками як між собою зіткнулись позивачка та відповідачка не свідчать про неправдивість їхніх показань. При цьому дані свідки також пояснили, що бачили, як ОСОБА_14 та ОСОБА_3 постійно змушені одна одну пропускати, коли виходять одночасно зі своїх житлових приміщень (кімнат), що створює незручності. Крім того, свідок ОСОБА_7 під час допиту в суді першої інстанції зазначив, що біля дверей позивачки було щось розлито.
Для з`ясування обставин, що мають значення для справи, 28 січня 2021 року, за клопотанням представника позивача, судом першої інстанції постановлено ухвалу про призначення у даній справі будівельно-технічної експертизи щодо відповідності встановлених відповідачем дверей державним будівельним нормам.
Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи №213/21-22 від 20.05.2021 року, з урахуванням виправленої експертом технічної помилки, допущеної у заключній частині висновку експерта, за результатами проведеного експертного дослідження експерт дійшов наступного висновку: 
1. Виконані роботи, пов`язані із заміною вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 та зміною напрямку їх відкривання не відповідають п. 5.27 ДБН В.1.1.7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об`єктів будівництва». 
Єдиним способом усунення даних невідповідностей державних будівельних норм є демонтаж дверного блоку та улаштування з напрямком відкривання у середину приміщення квартири АДРЕСА_13 .
2. Вхідні двері квартири АДРЕСА_2 у відкритому стані під кутом 45 градусів зменшують ширину шляху евакуації до 0,61м., під кутом 90 градусів до 0,9м.
Єдиним способом усунення даних невідповідностей державних будівельних норм є демонтаж дверного блоку та улаштування з напрямком відкривання у середину приміщення квартири АДРЕСА_2 .
При цьому експерт у своєму висновку зазначив, що будівля у АДРЕСА_10 була запроектована і побудована згідно державних будівельних норм, які діяли станом на 80-ті роки 20 століття. Двері кімнат у гуртожитках згідно СниП ІІ Л.1-71 “Жилые здания. Нормы проэктирования” повинні були відкриватись до середини. Крім того згідно з ДБН В.1.1.7-2002 “Захист від пожежі. Пожежна безпека об`єктів будівництва” п.27 висота та ширина шляхів евакуації встановлюється НД відповідно до призначення будинку. При цьому висота шляхів евакуації повинна бути не меншою як 2,0 м., а їхня ширина 1,0 м.
Дана експертиза проведена провідним судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ Переймибідою В. М., свідоцтво №50-Д, який повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок. Будь-яких підстав вважати даний висновок неналежним чи необґрунтованим у колегії суддів немає, не спростовані висновки даної експертизи і самим відповідачем.
Посилання апелянта на наявне в матеріалах справи роз`яснення ДСНС України в Тернопільській області від 02.12.2020 року щодо напрямку відчинення дверей з квартири, в якому зазначено, що згідно з вимогами 2.27 глави 2 Розділу ІІІ, ППБУ та п. 7.2.9 ДБН В.1.1-7 двері на шляхах евакуації повинні відчинятися в напрямку виходу з будівель (приміщень), на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки спростовується наведеним вище висновком експерта.
Доводи апелянта про те, що відповідачка самовільно та без погодження з сусідами не змінювала напрямок відкривання дверей, а нові двері змонтували так само, як стояли старі на увагу не заслуговують, оскільки факт встановлення відповідачкою нових дверей із порушенням державно-будівельних норм, що, у випадку їх відкриття, перешкоджає позивачу у вільному доступі до свого житлового приміщення (кімнати), доведений належним чином дослідженими доказами та поясненнями свідків, яким надана вірна оцінка.
Що стосується доводів апелянта з приводу того, що суд першої інстанції допустив під час розгляду справи процесуальні порушення, оскільки після дослідження доказів, в тому числі і висновку експерта, та проведення судових дебатів, відновив стадію дослідження доказів для уточнення висновку експерта, і це є підставою для скасування рішення, то вони є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 213/21-22 від 20.05.2021 року, в підсумовуючій і в абзаці другому та третьому резолютивної частини експертом помилково зазначено квартиру АДРЕСА_14 , про що експерт в судовому засіданні від 07 грудня 2021 року особисто зазначив та долучив до матеріалів справи відповідну довідку щодо виправлення даної описки.
На думку колегії суддів, ця обставина не є підставою для скасування судового рішення в тому числі в силу вимог ст.ст. 376, 377 ЦПК України, якими передбачено вичерпний перелік таких підстав.
Інші доводи апеляційної скарги не свідчать про необґрунтованість чи незаконність рішення місцевого суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними. Залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00№23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції під час ухвалення рішення повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 389-390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року залишити без зміни.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому КМ України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25 травня 2022 року.
Головуюча:                                                         Бершадська Г.В.
Судді:                                         Гірський Б.О.
       Хома М.В.