ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року	Львів	Справа № 260/2825/21 пров. № А/857/4769/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                                    Гуляка В.В. 
суддів:                                                         Гудима Л.Я., Коваля Р.Й. 
за участі секретаря судового засідання:  Приступи Р.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чопської міської ради Закарпатської області, 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року (суддя – Гаврилко С.Є., час ухвалення – 08:38 год., місце ухвалення – м.Ужгород, дата складання повного тексту – 31.01.2022), 
в адміністративній справі №260/2825/21 за позовом ОСОБА_1 до Чопського міського голови Самардака Валерія Володимировича, Чопської міської ради Закарпатської області, 
про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, 

                                                            встановив:   

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Чопського міського голови Самардака Валерія Володимировича (далі – відповідач-1), Чопської міської ради Закарпатської області (далі – відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив: 1) визнати протиправним та скасувати Розпорядження Чопського міського голови №91-ос про припинення трудового договору 02.06.2021; 2) поновити позивача на роботі на посаді начальника відділу міського господарства Чопської міської ради з 07.06.2021 року; 3) стягнути з Чопської міської ради на користь позивача не отриманої заробітної плати у зв`язку із Розпорядження Чопського міського голови №91-ос про припинення трудового договору, з 07.06.2021 року по день поновлення на роботі; 4) стягнути на користь позивача з Чопської міської ради моральну шкоду у розмірі 20000 грн; 5) стягнути на користь позивача з Чопської міської ради понесені позивачем судові витрати. 
Відповідач-2 подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх необґрунтованістю. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02 червня 2021 року "Про припинення трудового договору". Поновлено ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді начальника відділу міського господарства Чопської міської ради з 08 червня 2021 року. Стягнуто із Чопської міської ради Закарпатської області середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 08 червня 2021 року по 20 січня 2022 року у розмірі 99596,80 гривень, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів. Стягнуто із Чопської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді начальника відділу міського господарства Чопської міської ради з 08 червня 2021 року та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 12851,25 гривень. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог – відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, не відповідає вимогам ст.242 КАС України, оскільки суд не дослідив всіх обставин справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та чинній судовій практиці, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не враховано, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт систематичного неналежного виконання позивачем покладених на нього обов`язків. У свою чергу, дані порушення вказують на законність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Вказує скаржник, що звільнення за систематичне порушення посадових/робочих обов`язків можливе лише щодо працівників, які вже притягались до відповідальності, однак такі заходи відповідальності не мали належного впливу на працівника та порушення повторилось. Апелянт зазначає, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності 15 березня 2021 року у виді догани за неналежне виконання розпорядження Чопського міського голови №58 від 10 березня 2021 року. 21 квітня 2021 року позивача було вдруге притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання функціональних обов`язків, Розпоряджень Чопського міського голови від 12 квітня 2021 року №91 «Про розроблення технічного завдання для проведення закупівлі послуги з ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ», від 12 квітня 2021 року №92 «Про розроблення технічного завдання для проведення закупівлі послуги з обрізування та кронування дерев і кущів, вирізка аварійних, сухостойних та фаутних дерев». На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що з моменту притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності 15 березня 2021 року та 21 квітня 2021 року його можна було звільнити з займаної посади тільки протягом одного місяця. Також зазначає апелянт, що позивач після оголошення йому догани вчинив нові дисциплінарні проступки, що зафіксовано у розпорядженнях Чопського міського голови №4-с від 17.05.2021 року та №122 від 19.05.2021 року. Зокрема, ОСОБА_1 не виконав законних доручень міського голови щодо організації роботи по санітарному покосу зелених зон, видалення чагарників на території Чопської міської територіальної громади, а також незабезпечення виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки, затвердженої рішенням Чопської міської ради зі змінами №2 від 23.12.2020 року. Покликається апелянт на п.45 посадової інструкції начальника відділу міського господарства Чопської міської ради, згідно якого начальник відділу міського господарства відповідно до покладених на нього завдань «виконує інші повноваження, розробляє нормативні та інші акти, які доручено начальнику відділу розпорядженням, дорученням, накладанням резолюції на відповідному листі чи документі Чопським міським головою. При цьому зазначає, що позивач не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання покладених на нього посадових обов`язків, що вказує на порушення ним трудової дисципліни. Вважає апелянт помилковим посилання суду на  Положення про відділ міського господарства зі змінами, затвердженими 12 травня 2021 року, оскільки наявність таких змін жодним чином не звільняє позивача від обов`язку виконання своїх посадових інструкцій, у яких закріплений відповідний обов`язок в попередній редакції Положення від 08.07.2016 року. Вважає скаржник, що відповідач мав законні підстави для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та розірвання трудового договору за пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України. Крім того зазначає апелянт, що законність звільнення позивача з займаної посади виключає підстави для стягнення на його користь моральної шкоди за незаконне звільнення. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди є надуманими, оскільки наведені позивачем обґрунтування не підтверджені жодним чином, відсутні будь-які докази, що підтверджували б завдану моральну шкоду. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт Чопська міська рада просить оскаржене рішення суду від 20.01.2022 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді начальника відділу міського господарства Чопської міської ради Закарпатської області. 
Відповідно до розпорядження Чопського міського голови №58 від 10 березня 2021 року "Про розроблення технічного завдання для проведення закупівлі послуг із прибирання стихійного сміттєзвалища" на позивача було покладено завдання щодо надання інформації про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі з ліквідації стихійного сміттєзвалища утвореного вздовж автодороги Чоп – Тисаашвань Закарпатської області за  формою відповідно додатку до цього розпорядження (а.с. 77-зв., 78). 
Розпорядженням Чопського міського голови від 15 березня 2021 року №1-с "Про застосування дисциплінарного стягнення відносно начальника відділу міського господарства" оголошено начальнику відділу міського господарства Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 – догану (а.с. 76). 
Розпорядженням Чопського міського голови №87 від 12 квітня 2021 року "Про надання пояснень", начальнику відділу міського господарства Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 в строк до 12 квітня 2021 року, надати письмові пояснення, щодо неналежної підготовки незадовільним доповідям по наступним питанням порядку денного, а саме: "Про фінансово-господарську діяльність комунального підприємства Чопської міської ради "Чистий Чоп"; "Про фінансово-господарську діяльність комунального підприємства Чопської міської ради "Водоканал Чоп"; Зміни до Програми благоустрою населених пунктів Чопської міської територіальної громади на 2021-2023 роки; Зміни до Програми фінансової підтримки населених пунктів Чопської міської територіальної громади на 2021-2023 роки (а.с. 79). 
Розпорядженням Чопського міського голови №91 від 12 квітня 2021 року "Про розроблення технічного завдання для проведення закупівлі послуги з ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ" на позивача було покладено завдання розробити та подати   Чопському міському голові, інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі послуги з ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ (а.с. 88). 
Розпорядженням Чопського міського голови №92 від 12 квітня 2021 року "Про розроблення технічного завдання для приведення закупівлі послуг з обрізування та кронування дерев і кущів, вирізка аварійних, сухостійних та фаутних дерев" на позивача було покладено завдання розробити та подати до  Чопському міському голові, інформацію про  необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі послуги з обрізування та кронування дерев і кущів, вирізка аварійних, сухостійних та фаутних дерев за  формою відповідно додатку до цього розпорядження (а.с. 85-зв, 86). 
Розпорядженням Чопського міського голови №2-с від 20 квітня 2021 року "Про витребування пояснень" зобов`язано начальника відділу міського господарства Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 в строк до 20 квітня 2021 року надати письмові пояснення стосовно неналежного виконання покладених на нього обов`язків, а саме: розпорядження Чопського міського голови №92 від 12 квітня 2021 року "Про розроблення технічного завдання для приведення закупівлі послуг з обрізування та кронування дерев і кущів, вирізка аварійних, сухостійних та фаутних дерев" (надано технічне завдання на проведення закупівель необхідних послуг, за якими провести відповідну процедуру неможливо, оскільки надана інформація в технічному завданні не співпадає за кількістю, відсутні документи, які вимагались додатком до розпорядження), розпорядження Чопського міського голови №91 від 12 квітня 2021 року "Про розроблення технічного завдання для проведення закупівлі послуги з ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ" (надано технічне завдання на проведення закупівель необхідних послуг, за якими провести відповідну процедуру неможливо, оскільки у наданому технічному завданні відсутнє визначення місця знаходження стихійних сміттєзвалищ по всій Чопській міській територіальній громаді), затримання проведення конкурсу на виконання послуг з санітарного покосу, що не надало можливості проводити роботи протягом квітня 2021 року, без результативного проведення конкурсу з надання послуг на обслуговування систем вуличного освітлення, що призвело до невиконання робіт у перші чотири місяці 2021 року (а.с. 89). 
Розпорядженням Чопського міського голови №3-с від 21 квітня 2021 року "Про застосування дисциплінарного стягнення" оголошено начальнику відділу міського господарства Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 – догану (а.с. 81). 
Також судом встановлено, що розпорядженням Чопського міського голови №4-с від 17 травня 2021 року "Про витребування пояснень", витребувано у начальника відділу міського господарства Чопської міської ради ОСОБА_1 в строк до 17 травня 2021 року до 18.00 години, письмові пояснення стосовно невиконання усних вказівок голови Чопської міської ради починаючи з 07 травня 2021 року стосовно неналежної організації роботи щодо санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників та територіях Чопської міської територіальної громади (а.с. 91). 
17 травня 2021 року позивачем ОСОБА_1 надано письмові пояснення на виконання вказаного розпорядження, в якому позивач вказав про те, що усні вказівки голови Чопської міської ради починаючи з 07.05.2021 року стосовно організації роботи щодо санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників та територіях Чопської міської територіальної громади до нього доведені не були. Одночасно зазначив, що процедура закупівлі послуг з санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників та територіях Чопської міської територіальної громади станом на 17 травня 2021 року не проведена, виконавець послуги не заначений (а.с. 98-зв.). 
Розпорядженням Чопського міського голови №122 від 19 травня 2021 року "Про надання пояснень" витребувано у начальника відділу міського господарства Чопської міської ради ОСОБА_1 в строк до 19 травня 2021 року до 18.00 години, письмові пояснення стосовно незабезпечення виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки (а.с. 99). 
19 травня 2021 року позивачем ОСОБА_1 надано письмові пояснення на виконання вказаного розпорядження (а.с. 100). 
02 червня 2021 року заступник міського голови Ігор Гіжан подав Чопському міському голові Валерію Самардаку доповідну записку (зареєстрована за вихідним №262/03-30) про систематичне невиконання ОСОБА_1 начальником відділу міського господарства без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку та просив розірвати трудовий договір у відповідності до п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України (а.с. 101). 
Відповідно до Розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02 червня 2021 року "Про припинення трудового договору", звільнено 07 червня 2021 року ОСОБА_1 начальника відділу міського господарства за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за п.3 ст.40 КЗпП України (а.с. 14, 75). 
Із змісту цього розпорядження №91-ос від 02.06.2021р. видно, що підставою для звільнення позивача слугували: - розпорядження Чопського міського голови №1-с від 15.03.2021 року "Про застосування дисциплінарного стягнення відносно начальника відділу міського господарства"; - розпорядження Чопського міського голови №87 від 12.04.2021 року "Про надання пояснень"; - розпорядження Чопського міського голови №3-с від 21.04.2021 року "Про застосування дисциплінарного стягнення"; - розпорядження Чопського міського голови №4-с від 17.05.2021 року "Про витребування пояснень"; - розпорядження Чопського міського голови №122 від 19.05.2021 року "Про надання пояснень"; - доповідна записка №262/03-30 від 02.06.2021 року. 
Не погоджуючись із таким звільненням, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом. 

Суд першої інстанції приймаючи рішення у вказаній справі про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що в діях позивача як начальника відділу міського господарства Чопської міської ради відсутні порушення трудової дисципліни і позивач не може нести відповідальності за невиконання завдань, які не входять у його посадові обов`язки. Суд також вказав, що відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності порушив процедуру щодо притягнення особи до дисциплінарної відповідальності і дисциплінарне стягнення у виді звільнення було застосовано поза межами строків такого притягнення. Тому, спірне розпорядження №91-ос від 02.06.2021р. є протиправним і підлягає скасуванню. Одночасно суд першої інстанції визнав, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню в повному обсязі. В частині вимог про стягнення завданої позивачу моральної шкоди, окружний суд, виходячи із вимог розумності, справедливості і достатності та із врахуванням психоемоційного стану позивача, їх характеру та зусилля позивача на відновлення свого порушеного права, вважав за необхідне стягнути із відповідача-2 моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. 
Відносини щодо звільненням з публічної служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та/або коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд застосовує законодавство України, чинне на час виникнення вказаних правовідносин. 
Спеціальним законом, що регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до статті 2 Закону №2493-III, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. 
Статтею 20 Закону №2493-III передбачені підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування. Так, згідно з частиною 1 цієї статті, службу в цих органах може бути припинено на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України, а також на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України. 
Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом. 
Згідно із статтею 23 Закону №2493-III особи, винні у порушенні законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, притягуються до цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності згідно із законом. 
Відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. 
Згідно зі  статтею 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. 
Відповідно до  статті 148 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. 
За приписами  статті 151 Кодексу законів про працю України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року. 
Згідно з пунктами 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої  статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149  КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. 
Таким чином, за передбаченими пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151  КЗпП України), і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Роботодавець має навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. 
Водночас, слід зазначити, що роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (ст.31 КЗпП), тому відмова працівника від виконання роботи, що не входить до кола його обов`язків, не є порушенням трудової дисципліни і, відповідно, такі дії не дають підстав для його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП. 
Обов`язковою умовою звільнення за п.3 ст.40 КЗпП є також наявність вини працівника (у формі умислу чи необережності). Якщо ж є наявними поважні причини невиконання працівником його трудових функцій, то, відповідно, вина його відсутня, а отже звільнення за п.3 ст.40 КЗпП вже проводити не можна. Такими причинами можна вважати невиконання (чи неналежне виконання) працівником його трудових обов`язків внаслідок недостатньої кваліфікації, нездужання (навіть якщо воно не підтверджено відповідним документом медичної установи), у стані крайньої необхідності, за наявності обставин непереборної сили чи внаслідок інших причин, незалежних від волі працівника. 
Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. 
При обранні виду дисциплінарного стягнення має враховуватись ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставин, за яких вчинено проступок, та попередня робота працівника. Але у будь-якому разі перед цим варто зажадати від працівника пояснень в письмовій формі стосовно вчиненого ним проступку, з врахуванням того, що у трудовому законодавстві, на відміну від цивільного, діє принцип презумпції невинуватості, тобто працівник вважається невинуватим, поки не доведено його вини, а обов`язок її доведення покладається на роботодавця. 
Згідно зі статтею 149 КЗпП України, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. 
У розглядуваній справі судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що до моменту винесення спірного розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02 червня 2021 року про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади, до нього уже двічі протягом 2021 року застосовувались заходи дисциплінарної відповідальності, а саме було оголошено «догану» розпорядженнями Чопського міського голови №1-с від 15.03.2021 року та №3-с від 21.04.2021 року. Такі заходи дисциплінарного стягнення не були втратили юридичної сили і за давністю не були зняті достроково. Також ці розпорядження Чопського міського голови №1-с від 15.03.2021 року та №3-с від 21.04.2021 року не були предметом судового оскарження. 
Тобто, з врахуванням наведених вище норм законодавства, застосування до позивача наступного заходу дисциплінарного стягнення, зокрема, у виді звільнення з посади, було можливим лише у випадку вчинення позивачем іншого (наступного) проступку (порушення) після 21.04.2021 року. При цьому, мають бути наявними конкретні факти допущеного позивачем невиконання обов`язків, із зазначенням коли саме вони мали місце, які саме проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли саме. 
Як видно з доводів відповідачів, в тому числі відображених в апеляційній скарзі на рішення суду від 20.01.2022 року, фактичними підставами для застосування спірним розпорядженням Чопського міського голови №91-ос від 02 червня 2021 року по позивача заходу дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, були обставини щодо вчинення позивачем після 21.04.2021 року таких порушень: 1) невиконання законних доручень міського голови (а саме, усних доручень від 07.05.2021 року) щодо організації роботи по санітарному покосу зелених зон, видалення чагарників на території Чопської міської територіальної громади; 2) незабезпечення виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки, затвердженої рішенням Чопської міської ради зі змінами №2 від 23.12.2020 року. 
Водночас, як видно зі змісту спірного розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02 червня 2021 року підставою для звільнення позивача слугували: - розпорядження Чопського міського голови №1-с від 15.03.2021 року "Про застосування дисциплінарного стягнення відносно начальника відділу міського господарства"; - розпорядження Чопського міського голови №87 від 12.04.2021 року "Про надання пояснень"; - розпорядження Чопського міського голови №3-с від 21.04.2021 року "Про застосування дисциплінарного стягнення"; - розпорядження Чопського міського голови №4-с від 17.05.2021 року "Про витребування пояснень"; - розпорядження Чопського міського голови №122 від 19.05.2021 року "Про надання пояснень"; - доповідна записка №262/03-30 від 02.06.2021 року. 
Тобто, такі обставини як невиконання законних доручень міського голови від 07.05.2021 року щодо організації роботи по санітарному покосу зелених зон, видалення чагарників на території Чопської міської територіальної громади, та незабезпечення виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки, затвердженої рішенням Чопської міської ради зі змінами №2 від 23.12.2020 року, не були відображені як підстави звільнення. 
Колегія суддів враховує, що як уже було вказано судом вище, згідно розпорядження Чопського міського голови №4-с від 17 травня 2021 року "Про витребування пояснень", витребувано у начальника відділу міського господарства Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 в строк до 17 травня 2021 року до 18.00 години, письмові пояснення стосовно невиконання усних вказівок голови Чопської міської ради починаючи з 07 травня 2021 року стосовно неналежної організації роботи щодо санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади. 
17 травня 2021 року позивачем було надано письмові пояснення на виконання вказаного розпорядження, в якому позивач вказав про те, що усні вказівки голови Чопської міської ради починаючи з 07.05.2021 року стосовно організації роботи щодо санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади до нього доведені не були. Одночасно зазначив, що процедура закупівлі послуг з санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади станом на 17 травня 2021 року не проведена, виконавець послуги не заначений. 
Розпорядженням Чопського міського голови №122 від 19 травня 2021 року "Про надання пояснень" витребувано у начальника відділу міського господарства Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 в строк до 19 травня 2021 року до 18.00 години, письмові пояснення стосовно незабезпечення виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки. 
19 травня 2021 року позивачем було надано письмові пояснення на виконання вказаного розпорядження, в якому поінформовано про обставини щодо виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки. 
Після подання заступником міського голови доповідної записки №262/03-30 від 02 червня 2021 року про розірвання із ОСОБА_1 трудового договору у відповідності до п.3 ст.40 КЗпПУ, від працівника (позивача) не відбирались письмові пояснення щодо обставин (причин та умов) систематичного невиконання трудових обов`язків або правил внутрішнього трудового розпорядку. 
Апеляційний суд зазначає, що вказані вище розпорядження Чопського міського голови №4-с від 17 травня 2021 року "Про витребування пояснень" та №122 від 19 травня 2021 року "Про надання пояснень" не встановлюють і не фіксують фактів вчинення позивачем таких порушень як, відповідно: - невиконання усних вказівок голови Чопської міської ради починаючи з 07 травня 2021 року стосовно неналежної організації роботи щодо санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади; - незабезпечення виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки. Такі Розпорядження лише відображають суб`єктивну вимогу Чопського міського голови до начальника відділу міського господарства Чопської міської ради ОСОБА_1 про необхідність надання останнім пояснень з приводу неналежної організації щодо санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади та щодо незабезпечення Відділом міського господарства виконання програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки. 
Як уже було вказано апеляційним судом вище, у трудовому законодавстві діє принцип презумпції невинуватості, тобто працівник вважається невинуватим, поки не доведено його вини, а обов`язок її доведення покладається на роботодавця. 
Саме роботодавець має навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли саме. 
Крім цього, відповідно до частини 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Відносно питання про те, чи підтверджено в суді доводи відповідачів щодо вчинення позивачем такого порушення як невиконання усних вказівок Чопського міського голови починаючи з 07 травня 2021 року щодо організації роботи по санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади, то колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків. 
У матеріалах адміністративної справи відсутні і відповідачами не надано суду доказів про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно отримав починаючи з 07 травня 2021 року усні вказівки Чопського міського голови щодо організації роботи по санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади. 
Враховуючи, що позивач заперечує факт отримання ним таких усних вказівок і про це він зазначив ще в письмових поясненнях від 17.05.2021 року адресованих Чопському міському голові на виконання розпорядження №4-с від 17.05.2021 року "Про витребування пояснень", тому факт отримання таких усних вказівок мав би бути підтверджений в суді належними доказами (як-то, показами свідків, фото чи відео записами, фіксуючими Актами чи іншими допустимими способами), які б містили також і конкретну інформацію про строк (термін) виконання та обсяг необхідної до виконання роботи. 
Крім цього, в матеріалах адміністративної справи відсутні і відповідачами не надано суду доказів про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно допустив після 07 травня 2021 року неналежну організацію роботи по санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади. 
Враховуючи, що позивач заперечує факт неналежного виконання ним після 07.05.2021 року трудових обов`язків у сфері організації роботи по санітарного покосу зелених зон, видалення чагарників на територіях Чопської міської територіальної громади, тому факт неналежного виконання останнім трудових обов`язків у цій сфері діяльності, мав би бути підтверджений в суді належними доказами (як-то, Актами виконання/невиконання робіт, Актами обстеження, показами свідків, фото чи відео записами, іншими допустимими способами), які б містили конкретну інформацію про фактичні обставини, про час і місце вчиненого порушення трудових обов`язків. 
Відносно питання про те, чи підтверджено в суді доводи відповідачів щодо вчинення позивачем такого порушення як незабезпечення виконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки, то колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні і відповідачами не надано суду доказів про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно вчинив дії чи бездіяльність, які мали наслідком невиконання Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки. 
Враховуючи, що позивач заперечує факт невиконання ним Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки, тому такі обставини як наявність самої Програми та факт невиконання (неналежного виконання) позивачем конкретних приписів (пунктів) Програми, мав би бути підтверджений в суді належними доказами (як-то, копією такої Програми із відображенням змісту завдань, які покладено на позивача та терміну виконання таких завдань, Актами виконання/невиконання окремих завдань Програми, Актами перевірок, іншими допустимими способами), які б містили конкретну інформацію про те, які саме завдання (вимоги, розділи) Програми благоустрою міста Чоп на 2019-2020 роки не були виконані Відділом міського господарства чи конкретно позивачем ОСОБА_1 , і яким був кінцевий строк такого виконання. 
З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що являються необгрунтованими і бездоказовими доводи відповідачів про те, що позивач ОСОБА_1 після 21.04.2021 року допустив нові (наступні) порушення щодо невиконання трудових обов`язків, які в системному зв`язку із попередніми порушеннями (за які отримав догани 15.03.2021р. і 21.04.2021р.) зумовлюють необхідність застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади. 
Отже, являється протиправним і підлягає скасуванню спірне Розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02 червня 2021 року "Про припинення трудового договору". 
Водночас, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02.06.2021 про припинення трудового договору, помилково виходив з того, що відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності порушив строки застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення. 
Крім цього, суд першої інстанції безпідставно провів аналіз стану виконання позивачем трудових обов`язків за період до 21.04.2021 року, за які позивачу було оголошено догани Розпорядженнями Чопського міського голови від 15 березня 2021 року №1-с та №3-с від 21 квітня 2021 року, оскільки такі розпорядження та пов`язані із ними обставини не є предметом судового спору (не є спірними) в цій адміністративній справі. 
Тому, враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність та необхідність скасування розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02.06.2021, однак такий висновок зроблено на помилкових мотиваціях, тому, рішення суду першої інстанції від 20.01.2022 року необхідно змінити в частині мотивів щодо підстав для визнання протиправним і скасування Розпорядження Чопського міського голови №91-ос від 02 червня 2021 року «Про припинення трудового договору». 
Відносно решта позовних вимог, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
Таким чином, оскільки права позивача були порушені, то вони підлягають відновленню шляхом визнати протиправним та скасувати оскаржуваного розпорядження та поновлення позивача на посаді, з якої його було незаконно звільнено. 
Враховуючи встановлений судом факт незаконного звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про поновлення позивача на попередній посаді на посаді - начальника відділу міського господарства Чопської міської ради з 08 червня 2021 року. 
При цьому, згідно вимог п.3 ч.1 ст.371 КАС України, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді виконується негайно. 
Поновлюючи позивача на посаді, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100). 
Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Згідно абз.3 п.3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. 
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 
З наявної у матеріалах справи довідки Чопської міської ради про доходи від 03 серпня 2021 року №109 видно, що заробітна плата позивача у квітні 2021 року складає 12851,25 грн., у травні 2021 року складає 12851,25 грн.. Середньоденна заробітна плата позивача складає 642,56 грн., середньомісячна заробітна плата позивача складає 12851,25 грн. (а.с. 69). 
Оскільки день звільнення позивача (07.06.2021) є останнім днем його роботи, період вимушеного прогулу, що підлягає оплаті – це період з 08.06.2021 по день ухвалення судом рішення про поновлення на посаді позивача – 20.01.2022. Згідно із листом Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року №1133/0/206-19 кількість робочих днів становить 155. 
Оскільки кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 08  червня 2021 року по 20 січня 2022 року складає 155 робочих днів, тому загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 08  червня 2021 року по  20 січня 2022 року складає 99596,80 грн. (155 х 642,56 грн), яка підлягає стягненню з відповідача-2 на користь позивача. 
При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує, що відповідач-2  в апеляційній скарзі не наводить обґрунтувань в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не оспорюючи правильність наведених судом першої інстанції розрахунків середнього заробітку позивача за період вимушеного прогулу. 
Що стосується вирішення позовної вимоги про стягнення в користь позивача моральної шкоди у розмірі 20000 грн, суд першої інстанції обґрунтовано врахував наступне. 
Як зазначено у пункті 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в статтях 32, 56, 62, 152 Основного Закону України. 
Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 
Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення. 
При вирішенні питання про наявність підстав відшкодування моральної шкоди позивачу суд виходить з того, що з боку роботодавця мало місце протиправне порушення трудових прав позивача неправомірним звільненням. 
Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. 
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. 
Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. 
Таким чином, виходячи із вимог розумності, справедливості і достатності, з врахуванням психоемоційного стану позивача, характеру та зусилля позивача на відновлення свого порушеного права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача-2 у розмірі 1000 гривень. 
Колегія суддів також враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог позивачем ОСОБА_1 не оскаржується в апеляційному порядку, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції за правилами статті 308 КАС України не являється предметом апеляційної перевірки. 
Судом апеляційної інстанції також враховується, що згідно з п.41 висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Водночас, відповідно до приписів статті 317 КАС України, оскаржене рішення суду першої інстанції слід змінити, в частині мотивів щодо підстав для визнання протиправним і скасування Розпорядження Чопського міського голови  №91-ос від 02 червня 2021 року «Про припинення трудового договору», із наведених вище обґрунтувань. 
У решта ж частині оскаржене рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін. 
Таким чином, апеляційну скаргу необхідно частково задоволити. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу Чопської міської ради Закарпатської області – задоволити частково. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року в адміністративній справі №260/2825/21 за позовом ОСОБА_1 до Чопського міського голови Самардака Валерія Володимировича, Чопської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди – змінити в частині мотивів щодо підстав для визнання протиправним і скасування Розпорядження Чопського міського голови  №91-ос від 02 червня 2021 року «Про припинення трудового договору».
У решта частині рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року в адміністративній справі №260/2825/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 01.07.2022 року