УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 травня 2022 року
м. Київ
справа № 161/8599/18
провадження № 51-1272ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року щодо ОСОБА_4 ,
Рух справи і зміст судових рішень
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК. 
Волинський апеляційний суд ухвалою від 23 лютого 2022 року залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_5 , а вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 – без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає їх незаконність чи необґрунтованість.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,
а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено
в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, прокурор у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності рішення цього суду, не зазначив, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність, обґрунтованість та справедливість оскаржуваної ухвали і чому такі порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом згаданого судового рішення з огляду на положення статей 94, 370, ст. 404 і 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Зокрема прокурор не навів доводів на спростування висновків апеляційного суду щодо порушення органом досудового розслідування положень ч. 2 ст. 93, ст. 99, ч. 3 ст. 100 КПК, а лише формально зазначив про дотримання цим органом вимог КПК.
Також не наведено ним доводів на спростування висновку апеляційного суду в частині оцінки доказу – висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Крім того,  відповідно до ст. 413 КПК прокурор не навів доводів, які б спростовували висновки апеляційного суду щодо відсутності суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК, – наявності  в діях особи прямого умислу, а лише формально зазначив у касаційній скарзі про безпідставність визнання судом недоведеною наявності складових частин об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року щодо ОСОБА_4 і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                          ОСОБА_3