П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/10803/21	
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду  від    06.12.2021 по справі №   420/10803/21 за позовом   ОСОБА_1  до Головного управління ДПС в Одеській області  про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення, -                                                  

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № 0177757-2403-1551 вiд 15.04.2021, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлові нерухомості, за 2018, 2019, 2020 роки у розмірі 6 737,81 грн.;
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що податкове повідомлення - рішення вiд 15.04.2021 за реєстраційним № 0177757-2403-1551, сформоване Головним управлінням ДПС в Одеській області. Оскаржуваним ППР позивачу нараховано податкове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне вiд земельної ділянки, за період 2018 рік та 2020 рiк, за об`єктами нежитлової нерухомості у сумарному розмірі 6 737,81 гривень. Проте, за інформацією, отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру в на нерухоме майно, об`єкти нерухомого майна, відмінні вiд земельних ділянок, в тому числі об`єкти нежитлової нерухомості за позивачем не зареєстровані. Також позивач стверджував, що з 01.01.2018 не мав у приватній власності таких об`єктів. Право власності та iншi речовi права на нерухоме майно - об`єкти нежитлової нерухомостi були зареєстровані за позивачем в минулому. Однак, ще в 2017 році такі об`єкти  відчуженi на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухому майно № 155988744. 
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суд першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач з інформації якою володіє ГУ ДПС в Одеській області з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником нежитлових будівель, а саме:
- Приміщення 502, за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна - площа 96, 7 кв/м. Власність приватна. Форма власності - спільна часткова. Розмiр частки 57/100 нежитлових пiдвальних приміщень площею 53,7 кв/м.
Дана інформація міститься в реєстрі прав власності на нерухоме майно, яке подано самим позивачем.
З боку контролюючого органу надано витяг з Реєстру платників податків на нерухоме майно, вiдмiнне від земельної ділянки. В якому зазначається також, що позивач код РНОКПП НОМЕР_2 - є спільним частковим власником приміщення 502, за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки у праві спільної часткової власності 57/100. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1110589851101.
Тобто дані щодо об`єкту нерухомого майна, на яке видано оскаржуване ППР контролюючим органом ГУ ДПС в Одеській області №0177757-2403-1551 на суму 6 737 грн. 81 коп. - є повністю тотожніми.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.12.2021 позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення  ГУ ДПС в Одеській області № 0177757-2403-1551 вiд 15.04.2021, яким ОСОБА_1 (PHОКПП: НОМЕР_2 ) визначено суму податкового зобов`язання за платежем з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018, 2019, 2020 роки у розмірі 6 737,81 грн.             Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області  на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- доводи апеляційної скарги повністю відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

          Суд першої інстанції встановив, що ГУ ДПС в Одеській області після моніторингу реєстру платників податків на нерухоме майно, вiдмiнне від земельної ділянки було складено та направлено ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 податкове повідомлення-рішення № 0177757-2403-1551 на суму 6 737 грн. 81 коп.
Апеляційним судом встановлено, що відповідно повідомлення-рішення № 0177757-2403-1551  від 15.04.2021 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості 18010300 за податкові періоди – 2018, 2019, 2020 роки на суми 2299,74 грн, 2051,74 грн, 2386,33 грн. відповідно.
Відповідно до інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, об`єкти нерухомого майна, відмінні від земельних ділянок, в тому числі об`єкти нежитлової нерухомості за Позивачем не зареєстровані. За позивачем зареєстровано право власності на 5 земельних ділянок.
Також відповідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності та iншi речові права на нерухоме майно - об`єкти нежитлової нерухомості були зареєстровані за Позивачем в минулому. Однак, ще в 2017 році такі об`єкти були відчужені на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155988744.
Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № 0177757-2403-1551 вiд 15.04.2021 року, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт наявності у позивача права власності на майно відмінне від земельної ділянки, за яке в розумінні пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України позивачу необхідно сплатити податок.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно    статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.          
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом «є» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).
Колегія суддів зазначає, що під час розгляду цієї справи підлягало встановленню, чи належить позивачу на праві власності об`єкт нерухомості за який в розумінні пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України необхідно сплатити податок.
Так, відповідач в підтвердження своїх доводів про те, що позивач є власником нежитлового приміщення № 502 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 96,7 кв.м. посилається на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ,яка наявна в ГУ ДПС в Одеській області.
В підтвердження наданої інформації відповідачем надано до суду першої інстанції скріншот Витягу з реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.81-82).
Натомість, позивач  в обґрунтування своєї правової позиції, а саме того, що йому зазначене нерухоме майно не належить, надав довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155988744, відповідно до якої об`єкт нерухомого майна, за яке позивачу нараховано податкове зобов`язання - № 1110589851104 – нежитлові підвальні приміщення загальною площею 96,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 16.01.2017 (а.с.30-31)
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 262898202 вiд 24.06.2021) слідує факт реєстрації за позивачем права власності на п`ять об`єктів нерухомого майна. Всі об`єкти є земельні ділянки, а саме ділянки за кадастровими номерами: 2620884101:01:001:0492; 2620884101:01:001:0493; 2620884101:01:001:0484; 2620884101:01:001:0485; 2620884101:01:001:0483 (а.с.34-38).
Згідно зі статтею 182 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
Отже, в порушення приписів частини 2 статті 77 КАС України відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами факт наявності у позивача права власності на майно відмінне від земельної ділянки, за яке в розумінні пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України позивачу необхідно сплатити податок.
Колегія суддів констатує, що з урахуванням того, що відповідачем не доведено те, що ОСОБА_1 є власником нежитлових підвальних приміщень загальною площею 96,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , номер об`єкта нерухомості  1110589851104, відповідно він не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розумінні підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України.
Відповідно правильним є висновок суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № 0177757-2403-1551 вiд 15.04.2021 є протиправним та належить до скасування.
Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач  довів суду ті обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову та не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду  від    06.12.2021 по справі №   420/10803/21– залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.