ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1297/22 Справа № 185/1792/20  Категорія 50 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді -Петешенкової М.Ю.,
суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 26 квітня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року. Від вказаного шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 вересня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. 
Разом з тим, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, починаючи з 03 вересня 2018 року.
Крім того, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2006 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2005 року.
Вказує, що з часу ухвалення вищевказаних рішень про стягнення аліментів його матеріальний стан значно змінився, а тому просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) до 6/24 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, та відкликати судовий наказ № 185/7337/18 від 09 жовтня 2018 року; на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання з 1/8 до 2/24 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, та відкликати виконавчий лист № 185/7339/18 від 20 травня 2019 року; на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2016 року аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 частки до 3/24 всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, з дня набрання рішення законної сили та відкликати виконавчий лист № 2-1714/2006 від 13 лютого 2006 року.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. 
Розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 10 березня 2020 року по 12 грудня 2020 року змінено з 1/3 частки до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, а з 13 грудня 2020 року у розмірі визначеному судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року.
Розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року на користь ОСОБА_1 на її утримання за період з 10 березня 2020 року по 12 грудня 2020 року змінено з 1/8 частки до 1/12 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно.
Розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2006 року на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінено з 10 березня 2020 року до 12 грудня 2020 року з 1/4 частки до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно.
Розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2006 року на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінено з 13 грудня 2020 року з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із збільшенням кола осіб, які перебувають на утриманні позивача, розміру відрахувань із його заробітної плати, що призвели до погіршення його матеріального стану, він позбавлений можливості платити аліменти у визначеному судом розмірі. 
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати в частині зміни розміру аліментів, визначеного на підставі судового наказу, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 09 жовтня 2018 року та рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин у справі. Судом залишено поза увагою наявність у ОСОБА_2 нерухомого майна, від надання в оренду якого, він отримує додатковий дохід, та наявність інших джерел доходу, та розміру відрахувань із його доходів. 
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується виключно в частині зміни розміру аліментів, визначеного на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року та рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в оскарженій частині скасуванню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/8 частки всіх видів його доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. 
З позивача ОСОБА_2 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2006 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частки всіх видів заробітків (доходів), до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої вважав позовні вимоги обґрунтованими та дійшов висновку про наявність правових підстав у розумінні положень статті 192 СК України для зміни розміру аліментів, зокрема зменшення розміру аліментів, визначеного судовими рішеннями. 
Погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, з огляду на наступне.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
       Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
       У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
       Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що з часу присудження аліментів на утримання малолітніх дітей, значно погіршилося його майнове становище через збільшення кола осіб, які перебувають на його утримані та потребують значних витрат на своє утримання, що суттєво погіршує його матеріальний стан та позбавляє можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач у справі ОСОБА_4 працює в ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» на посаді менеджера з регіональних мереж «Схід» Східна Україна. 
З наявної в матеріалах справи довідки про здійснення відрахувань та виплат аліментів № 152 від 20 серпня 2021 року, виданої ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» вбачається, що за період з вересня 2018 року по липень 2021 року ОСОБА_4 отримав дохід у загальному розмірі 11 709 015,20 грн. На виконанні в компанії перебувало три виконавчих документа з різними процентами стягнення: 33,33%, 25% та 50%. Загальна сума утриманих та сплачених аліментів на користь ОСОБА_1 за вказаний період становить 342 194, 49 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ОСОБА_4 було звільнено від обов`язку щодо утримання колишньої дружини ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням малолітнім  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, що спростовує доводи позивача про погіршення майнового стану та неможливості сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі на утримання малолітніх дітей.
Отже, на зазначені вище обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів. 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.
Керуючись ст.ст. 367 , 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
       
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року в частині зміни розміру аліментів, визначеного на підставі судового наказу, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 09 жовтня 2018 року та рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відому у задоволенні вимог.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 508,70 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                 М.Ю. Петешенкова
Судді:                                                                 В.С. Городнича
                                                                               О.В. Лаченкова