Ухвала
17 травня 2022 року
м. Київ
справа № 199/7977/16-ц
провадження № 61-3899ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року в справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича про арешт коштів боржника, стягувач - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в обґрунтування якої послалась на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М. О. при здійсненні в рамках виконавчого провадження №63695772 примусового виконання на підставі виконавчого листа заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року (справа №199/7977/16-ц) 22 грудня 2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника.
ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірними дії приватного виконавця в частині накладення арешту на кошти, які знаходяться на її банківському рахунку, скасувати постанову приватного виконавця в частині накладення арешту на такі кошти, визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо не зняття спірного арешту, зобов`язати приватного виконавця зняти спірний арешт з карткового рахунку боржника.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від                        14 січня 2022 року у задоволенні скарги відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду                                                        м. Дніпропетровська від 14 січня 2022 року залишено без змін.
26 квітня 2022 року  ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від                                              14 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня                                 2022 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
За результатом розгляду скарг на дії/бездіяльність державного виконавця судами приймаються відповідні судові рішення - судом першої інстанції постановляється ухвала, а суд апеляційної інстанції ухвалює судове рішення у вигляді постанови. Саме ці судові рішення і є об`єктом касаційного оскарження, а тому за подання касаційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 провадження № 12-66гс18 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 2  червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц провадження № 61-10168сво18.
Таким чином, заявник має сплатити судовий збір за оскарження судових рішень, в яких вирішувалось питання щодо розгляду скарги на дії державного виконавця.
У касаційній скарзі заявниця порушує питання про відстрочення сплати судового збору. Посилається на важкий майновий стан та на те, що вона є матір`ю, яка має дитину віком до 14 років і неповнолітню дитину та самостійно їх утримує. Надала свідоцтва про народження дітей, свідоцтво про смерть батька старшої доньки.
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.
Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Вирішуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для відстрочення його сплати, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (дані про доходи за попередній календарний рік (2021), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
На підтвердження наявності обставин відстрочення від сплати судового збору на підставі підпунктів «б» та «в» пункту 2 частини першої статті 8 Закону України « Про судовий збір» достатніх доказів також не надано. 
Таким чином, у задоволенні клопотання заявниці про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн. 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особоюкасаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 496,20 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код  отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документ, який підтверджує звільнення заявника від його сплати.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року залишити без руху.  
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              Є. В. Петров