ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/9807/21  Номер провадження 22-ц/814/1122/22	Головуючий у 1-й інстанції Єфіменко  Н.В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Владімірову Р.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року (прийняту суддею Єфіменко Н.В., відомості щодо дати складення повного тексту ухвали суду відсутні) по справі за позовом  ОСОБА_1 до Обласного слідчого управління про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1  до Обласного слідчого управління про відшкодування моральної шкоди - визнано неподаною та повернуто позивачу.
З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, прохав ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач у повній мірі не усунув недоліки, визначені ухвалою суду від 20.08.2021 року, а тому є всі підстави для застосування положень ч.3 ст. 185 ЦПК України.
Однак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного цивільно-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, що 30 червня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Обласного слідчого управління, в якій позивач просив стягнути на його, сина та дружини користь з державного бюджету через Державну казначейську службу компенсацію моральної шкоди у сумі 1400000 грн., спричиненої внаслідок допущеної тяганини при провадженні досудового розслідування та винесення незаконної, на його думку, постанови про закриття кримінального провадження №12014220480005384 від 13.10.2014 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2021 року вищевказану справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.
Зважаючи на те, що подана позовна заява не відповідала вимогам ст. 175-177 ЦПК України, ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк на усунення її недоліків.
У зв`язку з тим, що позивач на думку суду в повному обсязі не виконав виявлених суддею недоліків у строк передбачений законом, ухвалою суду від 18 жовтня 2021 рокупозовну заяву ОСОБА_1  визнано неподаною, повернуто позивачу та роз`яснено право на повторне звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Статтями 55 і 124 Конституції України гарантоване право особи на звернення до суду за захистом своїх прав. Вказане положення закріплено також у ст.4 ЦПК України.
Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви містить стаття 175 ЦПК України, згідно з якою у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому, позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
За приписами ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Однак, судом першої інстанції при постановленні ухвали зазначені норми не враховано. 
Так, в ухвалі суду першої інстанції від 20 серпня 2021 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху вказано, що всупереч ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить: повного належного найменування, поштового індексу, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, офіційної електронної адреси - відповідача; реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, адреси електронної пошти, за наявності - позивача; ціни позову; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Також суд зазначив, що у описовій частині позову позивач вказує, що оцінює моральну шкоду у сумі 512000 грн. Водночас, просить стягнути компенсацію моральної шкоди у сумі 1400000 грн. Таким чином, описова та прохальна частина позову суперечливі. До того ж, позивач просить стягнути компенсацію моральної шкоди, як на свою користь, так і на користь своїх сина та дружини. Втім, процесуальний статус вказаних осіб у позовній заяві не визначений. 
Також, у описовій частині позовної заяви позивач зазначає не обізнаність про те, «де на теперішній час знаходиться кримінальне провадження» №12014220480005384 від 31.10.2014р., який орган здійснює досудове розслідування. Водночас у прохальній частині зазначає закриття вказаного кримінального провадження. Втім, на дату відповідної постанови, можливе оскарження її у порядку п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, - не посилається. 
Копію ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2021 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 отримав лише 07 жовтня 2021 року (а.с.19).
Так, 11.10.2021 року на виконання вимог ухвали від 20 серпня 2021 року позивачем було подано позовну заяву в новій редакції, в якій частково виконані вимоги ухвали, зокрема заначено: реєстраційний номер облікової картки платника податків та серію паспорта позивача, ціну позову, зміст позовних вимог; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Тобто, не дивлячись на те, що позивачем ОСОБА_1 у встановлений судом строк усунуті недоліки, які зазначені в ухвалі від 20 серпня 2021 року, а тому суддею місцевого суду, було прийняте передчасне та необґрунтоване рішення щодо повернення заяви заявнику, чим грубо порушено гарантоване право останнього на судовий захист. 

Так, висновок суду першої інстанції про те, що описова та прохальна частина позову в частині стягнення моральної шкоди є суперечливі, є необґрунтованими, оскільки в попередній позовній заяви позивач визначив моральну шкоду в розмірі 1400000,00 грн. Тому, висновок суду про те, що позивачем не зазначена ціна позову є помилковим.
Крім того, місцевий суд безпідставно посилався на те, що оскільки позивач у своїй позовній заяві прохав стягнути компенсацію моральної шкоди, як на свою користь, так і на користь своїх сина та дружини, - процесуальний статус вказаних осіб у позовній заяві не визначений, не можливо проводити розгляд справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції лише після відкриття провадження у справі має право ухвалою суду за заявою учасника справи або з власної ініціативи допустити до участі у справі осіб, участь яких є необхідною в даній цивільній справі або вжити інших передбачених законом заходів для належного виконання покладених на суд обов`язків.
Висновок суду першої інстанції про те, що зміст позовних вимог, дата постанови про закриття кримінального провадження №12014220480005384 від 13.10.2014р. у позовній заяві не вказана, як і не містить вона посилань на можливе оскарження вказаного процесуального рішення у порядку п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, є також помилковими.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
За змістом ст.ст.13, 175 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.
Крім того, на стадії пред`явлення позовної заяви, вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, суд першої інстанції перевіряє відповідність позовної заяви вимогам статті 175 ЦПК України, тобто перевіряє передумови права на пред`явлення позову особи та дотримання порядку її подання, та не вправі уточнювати, пропонувати позивачу надати (зазначити) докази, які на думку суду повинні відповідати за позовом.
Колегія суддів вважає, що позивачем при подачі позовної заяви дотримано вимоги, зазначені в ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підстав для залишення позовної заяви без руху та в подальшому повертати позовну заяву останньому у суду не було.
Таким чином, не можна визнати обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви з зазначених судом підстав.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачу.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.
Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.
Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381 - 384  ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року - скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження по справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів  безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 26 квітня 2022 року.

Головуючий: ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді : __________________ О.Ю. Кузнєцова _______________ Л.М. Хіль