ОКРЕМА ДУМКА
судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гімона М.М.

20 квітня 2022 року 
Київ
справа №990/48/22
адміністративне провадження №П/990/48/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення повноважень народного депутата України, повернув позивачеві. Підставою для ухвалення такого рішення став висновок суду про те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позову без руху в повному обсязі, зокрема, не надано належних обґрунтувань порушення оскаржуваним актом власних прав, свобод, інтересів; позивач не уточнила (конкретизувала) позовні вимоги з відповідним обґрунтуванням для ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичної особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Позивачем не враховано, що порушення стосується індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Вважаю за необхідне викласти свою окрему думку щодо ухвали Верховного Суду від 20 квітня 2022 року, оскільки, на моє переконання, після отримання цієї позовної заяви судом мали б бути застосовані інші правові наслідки.
Так, 28 березня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» (далі - відповідач, Політична партія), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення З`їзду Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» від 17 березня 2022 року про дострокове припинення повноважень народного депутата України Абрамовича Ігоря Олександровича , народного депутата України Плачкової Тетяни Михайлівни, народного депутата України Столара Вадима Михайловича на підставі їх виходу із складу депутатської фракції Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» у Верховній Раді України ІХ скликання, оформленого протоколом другого етапу ХХІV З`їзду Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з`їзд Партії 17 березня 2022 року, на якому прийнято рішення про дострокове припинення повноважень народних депутатів України, було проведено із порушенням процедури його скликання, проведення та оформлення протоколом прийнятого на ньому рішення.
Отже, предметом спору у цій справі є індивідуальний акт керівного органу політичної партії - рішення З`їзду Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про дострокове припинення повноважень народних депутатів України.
За змістом статті 81 Конституції України Верховна Рада України приймає рішення про дострокове припинення повноважень народного депутата України у випадках: складення повноважень депутата за його особистою заявою; припинення громадянства депутата або його виїзду на постійне місце проживання за межі України (пункти 1, 4 частини другої, частина четверта цієї статті). Судом припиняються достроково повноваження народного депутата у разі, якщо протягом двадцяти днів з дня виникнення обставин, які призводять до порушення вимог щодо несумісності депутатського мандата з іншими видами діяльності, ці обставини не усунуто (пункт 5 частини другої, частина четверта цієї статті). 
Водночас частиною шостою цієї статті передбачено, що рішення про дострокове припинення повноважень народного депутата України приймається керівним органом відповідної політичної партії (виборчого блоку політичних партій) у разі невходження народного депутата України, обраного від політичної партії (виборчого блоку політичних партій), до складу депутатської фракції цієї політичної партії (виборчого блоку політичних партій) або виходу народного депутата України із складу такої фракції.
Таким чином, в залежності від підстав, припинення повноважень народного депутата України можливе на підставі рішення відповідного суб`єкта прийняття такого рішення (або суду, або іншого органу, яким може бути Верховна Рада України, вищий керівний орган відповідної політичної партії).
Відповідно до частини першої статті 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
Отже, за загальним правилом, судами, які вирішують адміністративні справи у першій інстанції є місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди). 
Водночас КАС України встановлює виключну підсудність деяких спорів - як територіальну, так і інстанційну з огляду на суб`єктний склад сторін та/або предмет спору. Лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Особливості провадження у таких справах визначені у статтях 266, 273, 285 КАС України.
Отже, Верховний Суд діє як суд першої інстанції лише у передбачених процесуальним законом випадках та у справах, перелік який визначений у Кодексі і є вичерпним. Зокрема, серед спорів, які пов`язані із достроковим припиненням повноважень народного депутата України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні виключно позовні заяви про дострокове припинення повноважень народного депутата України в разі невиконання ним вимог щодо несумісності. Право звернутися з такою позовною заявою має Голова Верховної Ради України, Перший заступник або заступник Голови Верховної Ради України (частина перша статті 285 КАС України).
Системний аналіз вищевказаних норм КАС України у взаємозв`язку із положеннями статті 81 Конституції України дає підстави доля висновку, що у частині четвертій статті 22 КАС України передбачено випадок, коли Верховний Суд, розглядаючи справу про дострокове припинення повноважень народного депутата України, виступає безпосередньо як суб`єкт прийняття рішення про дострокове припинення повноважень народного депутата України з підстав, передбачених пунктом 5 частини другої статті 81 Конституції України, а не суб`єктом судового контролю за правомірністю прийнятого іншим органом рішення, яке має наслідком дострокове припинення повноважень народного депутата України.
У інших випадках, коли до суду оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень (в тому числі і таке, яке має наслідком припинення повноважень народного депутата України), предметом такого спору буде правомірність оскарженого рішення, а суд при вирішенні такої адміністративної справи буде здійснювати судовий контроль. При цьому питання інстанційної підсудності вирішується відповідно до приписів статті 22 КАС України. 
У цій справі позивачем є фізична особа, а відповідачем - відповідна Політична партія, рішенням з`їзду якої припинено повноваження народних депутатів України, зокрема і позивача, на підставі їх виходу із складу депутатської фракції. За сформульованими позивачем позовними вимогами вона просить здійснити судовий контроль за правомірністю рішення відповідної політичної партії. Тому цей спір не може розглядатись як справа за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата, як помилково вважає позивач.
На правильність такого висновку вказує і застосований законодавцем у частині четвертій статті 22 КАС України підхід до викладення норми, в якій лише стосовно дострокового припинення повноважень депутата вжито словосполучення «справи за позовом про», в той час як стосовно інших підсудних Верховному Суду категорій справ вжито словосполучення «справи щодо». На мій погляд, це вказує на те, що предметом спору має бути вимога саме про припинення повноважень депутата, а не скасування будь-якого рішення іншого суб`єкта щодо припинення таких повноважень. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
На моє переконання, предмет спору не містить у собі ознак виключної підсудності його розгляду Верховним Судом як судом першої інстанції, оскільки ані визначений позивачем суб`єктний склад учасників процесу, ані предмет позову не відповідають приписам статті 285 КАС України. За таких обставин питання про відкриття провадження у цій справі не могло вирішуватися Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як судом першої інстанції.
Відповідно до частини п`ятої статті 171 КАС України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.
За правилами пункту 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, зокрема, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Отже, вважаю, що після отримання позовної заяви ОСОБА_1 до Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення повноважень народного депутата України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду повинен був постановити ухвалу про передачу цієї справи за підсудністю до належного суду, яким є відповідний окружний адміністративний суд.

Суддя                                                                                Микола ГІМОН