ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/5655/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.Ю. 
за участю представника позивача: Стельмахова В.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  20 квітня 2022 року, (суддя суду першої інстанції Кучугурна Н.В.), прийняту  у відкритому судовому засіданні  в м. Дніпрі,  в адміністративній справі №160/5655/22  за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  до   товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «ДНІПРО»   про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України, - 
ВСТАНОВИВ:
          18.04.2022 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: 
          - встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» (код ЄДРПОУ 32813827) за межі України до погашення податкового боргу.
Позовна заява обґрунтована тим, що ТОВ «Футбольний клуб «Дніпро» як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та має податковий борг у сумі 356 825 200,17 грн. Відповідно до п.59.5. ст.59 Податкового кодексу України контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 03.10.2016 №37-17, яка отримана відповідачем 03.10.2016. У подальшому, 13.02.2018 заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено рішення №1/36-17 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу відносно ТОВ «ФК «Дніпро». На виконання цього рішення позивачем надсилались до банківських установ інкасові доручення, які були повернуті без виконання через відсутність коштів на банківських рахунках. З огляду на викладене, а також, посилаючись на п.87.13. ст.87 Податкового кодексу України, позивач просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «Футбольний клуб «Дніпро» за межі України до погашення податкового боргу.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявними є всі підстави для обмеження виїзду керівника ТОВ «ФК «ДНІПРО» за межі України, адже за підприємством рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по орендній платі з юридичних осіб, по податку на прибуток, по податку на додану вартість. Вимогу про сплату податкового боргу підприємством отримано ще 03.10.2016 року. Відповідач зазначає, що обставини визначені ст. 289-2 КАС України станом на час подання позову - 18.04.2022 року існують, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «ДНІПРО» перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було вручено ТОВ «ФК`ДНІПРО» вимогу про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 02.10.2016 року, всього на 205844565.99 грн.
13.02.2018 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
18.04.2022 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом у даній справі, до позовної заяви позивачем додано копії зворотного боку ІКП, в яких відображено розмір податкового боргу підприємства з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по орендній платі з юридичних осіб, по податку на прибуток, по податку на додану вартість станом на лютий 2022 року.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що  встановлений ст.289-2 КАС України строк (240 календарних днів, протягом яких податковий борг не був сплачений платником податків), право на звернення до суду з позовом на підставі п.87.13. ст.87 Податкового кодексу України і ст.289-2 КАС України контролюючий орган набув би у 2017 році. Однак, зазначені вище положення Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України набрали законної сили 01.01.2022, тобто, після подій і фактів, пов`язаних з податковою вимогою форми «Ю» від 03.10.2016 №37-17, які у своїй сукупності надавали б контролюючому органу право звернутись до суду з зазначеним позовом. За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою.
Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи виходить із наступного.
Відповідно до п.87.13. ст.87 Податкового кодексу України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
У відповідності до п. 87.14 ст. 87 ПК України, закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
Статтю 87 Податкового кодексу України доповнено пунктом 87.13 та 87.14 згідно із Законом України від 30.11.2021 №1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» (далі  Закон №1914-IX).
Крім цього, Законом №1914-IX частину першу статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 7, згідно з яким, провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України.
Цим Законом Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтею 289-2 «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України».
Відповідно до частини 1 статті 289-2 КАС України, у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Отже, підставами для застосування забезпечувального заходу у виді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України є: наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень; не сплата такого боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.
Вказані  підстави у їх сукупності надають право контролюючому органу подати до суду позовну заяву про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Судом встановлено, що на підтвердження факту наявності у підприємства податкового боргу станом на час подання позову (18.04.2022) Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано роздруковану картку платника податків ТОВ «ФК «ДНІПРО», в якій відображено розмір податкового боргу підприємства з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по орендній платі з юридичних осіб, по податку на прибуток, по податку на додану вартість станом на лютий 2022 року. 
          При цьому, жодних документальних підтверджень наявності у ТОВ «ФК» ДНІПРО» податкового боргу на суму не менше 1 мільйона гривень станом на квітень 2022 року позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Більше, того у відповідності до приписів п. 87.13 ст. 87 ПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу. 
Так, на підтвердження наявності підстав для застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи відповідачем до суду подано копію рішення Заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.02.2018 року №1/36-17 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. 
Натомість матеріали справи містять копії інкасових доручень які повернуті податковому органу без виконання протягом 2021 року у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках платника.
Як пояснив відповідач в судовому засіданні жодних інших дій по стягненню коштів податкового боргу з відповідача податковим органом не вживалось. 
Тобто, встановлені обставини справи свідчать, що на рахунках ТОВ ФК «Дніпро» відсутні грошові кошти, які можливо було стягнути на виконання рішення Заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.02.2018 року №1/36-17 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, відтак застосування обмежувальних заходів передбачених п. 87.13 ПК України в даному випадку не можуть призвести до забезпечення виконання рішення від 13.02.2018 року №1/36-17.
          Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень не довів суду, що станом на даний час існуть всі визначені ст. 289-2 КАС України та п. 87.13 ст. 87 ПК України  підстави для умов звернення до суду з адміністративним позовом про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи-боржника у праві виїзду за межі території України.
Вказане свідчить про те, що підстави для задоволення адміністративного позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відсутні.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в адміністративному позові ГУ ДПС у Дніпропетровській області просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «ФК «ДНІПРО», при цьому не зазначає Прізвища ім`я та по батькові цієї особи, його ІКП, не вказує цю особу в якості співвідповідача або третьої особи на стороні відповідача.
Колегія суддів звертає увагу, що оскільки обмежувальні заходи щодо обмеження права виїзду за кордон мають персоніфікований характер, зазначення особи керівника юридичної особи та його персональних даних є обов`язковим. 
Більше того, ст. 289-2 КАС України та п. 87.13 ст. 87 ПК України, при їх застосуванні обмежують особу в її конституційних права (права вільного пересування) відтак, участь такої фізичної особи в розгляді справи, надання нею пояснень, на думку суду має бути забезпечена. 
Вказаного відповідач не врахував, на що не звернув уваги і суд першої інстанції. В свою чергу суд апеляційної інстанції в силу приписів КАС України позбавлений права залучати відповідача та третю особу в справі на даній стадії судового розгляду.
          Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Дніпропетровській області слід відмовити, однак необґрунтовано послався на те, що норму ст. 289-2 КАС України неможливо застосувати до спірних відносин із посиланням на припис ст. 58 Конституції України. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що норма ст. 289-2 КАС України є процесуальною нормою права, яка застосовується в редакції чинній станом на час вчинення процесуальної дії. В той же час статтею 58 Конституції України регламентується порядок застосування норм матеріального права в редакції чинній на час виникнення  певної події чи юридично факту, тобто, ст. 58 Конституції визначає, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт (норма матеріального права), під час дії якого вони настали або мали місце, в той час як застосування процесуальної норми права, яка визначає право на судовий захист та порядок його реалізації, здійснюється безвідносно до часу виникнення самих спірних відносин. 
У відповідності до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року в адміністративній справі №160/5655/22 - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
          В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2022 року в адміністративній справі №160/5655/22 - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду. 
          Повна постанова складена 10.06.2022 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай